П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6066/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення – 20.11.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо застосування оцінки страхового стажу при перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, - 

 В С Т А Н О В И В:
15.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління ПФУ в Одеській області щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1%, при перерахунку з 01.03.2019 року раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 01.03.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%, на підставі заяви позивача від 18.02.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що внаслідок неправомірних дій пенсійного органа, пов`язаних із перерахунку його пенсії, було фактично зменшено (застосовано) величину оцінки одного року страхового стажу з 1,35% - на 1%.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 21.12.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав для її задоволення.
Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи. 
Позивачу – ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 10.02.2017 року призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.06.2003 року №1058-ІV на підставі поданої ним заяви від 10.02.2017 року.
18.02.2019 року позивач звернувся до обласного управління пенсійного фонду із заявою №742 про перерахунок його пенсії згідно із ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі якої відповідачем було проведено перерахунок пенсії по стажу та заробітку.
25.06.2019 року відповідач на заяву позивача надав відповідь, в якій зазначив, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 року №124 склав 5400,57 грн.: розмір пенсії за віком – 4798,39 грн.; доплата за понаднормовий стаж (9 років) – 112,23 грн.; цільова допомога УБД (І кат.) – 40 грн.; підвищення УБД – 374,25 грн.; доплата до 100 грн. індексація з 01.03.2019р. – 75,7 грн. Стаж не змінено. Пенсію обчислено із заробітної плати з 01.07.2000 по 31.01.2017рр. з урахуванням середньомісячного заробітку по Україні за 2014-2016рр. та індексації заробітку – 4404,35 грн. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення – 2.43456. Середньомісячний заробіток для обчислення – 10722,65 грн.
Не погоджуючись з такими діями та проведеним відповідачем перерахунком позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Так, відповідно до положень ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1,35%) за формулою наведеною в статті.
Законом України №2148-VIII від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у ч.1 ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 2-е речення абзацу 5-го викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».
Відповідно до приписів ч.4-3 Прикінцевих положень вказаного Закону №1058, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абз.1 цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 грн.
А у відповідності до ч.4-4 Прикінцевих положень цього ж Закону №1058, з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Як загально відомо, Закон України №2148-VIII від 03.10.2017 року набрав законної сили 11.10.2017 року.
Отже, з 01.10.2017 року пенсії, призначені відповідно до Закону №1058 до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, тоді як при призначенні вперше пенсії в період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року, зокрема, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Як встановлено судами обох інстанцій та вже зазначалося вище, позивачу з 10.02.2017 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
А тому, враховуючи, що пенсія призначена позивачу відповідно до норм Закону №1058 до набрання чинності Законом №2148, остання підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з урахуванням п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058 та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При цьому, згідно із положеннями абз.2 п.2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закон України №2148-VIII від 03.10.2017 року, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
При цьому, слід зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. 
Так, як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії позивача станом на 30.09.2017р. становив - 5300,57 грн., а після оскаржуваного ним перерахунку, т.б. з 01.10.2017 року загальний розмір його пенсії залишився незмінним та також становив 5300,57 грн., що, в свою чергу, не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.
При цьому, також слід зазначити й про те, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного відповідачем перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки 1-го року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.
Тобто, доводи апелянта про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1,35% призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються вищевикладеним.
Сама ж по собі зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач, в даному конкретному випадку, діяв в межах, на підставах та у спосіб встановлений чинним законодавством та правомірно здійснив перерахунок належної позивачу пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% , а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, що, в свою чергу, і було вірно встановлено судом 1-ї інстанції.
Аналогічна правова позиція з цього спірного питання була викладена і Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 19.09.2018 року у справі №825/1898/18, від 03.10.2018 року у справі №805/3188/18-а, від 08.01.2019 року у справі №2340/2946/18 та від 25.04.2019 року у справі №0840/3529/18.
Крім того, аналогічний правовий висновок викладений і в численних рішеннях як П`ятого апеляційного адміністративного суду, зокрема, в постановах від 21.01.2020 року по справі №420/3038/19, від 30.10.2019 року по справі №540/1530/19, від 07.02.2019 року по справі №2140/1679/19, від 07.08.2019 року по справі №522/14518/16-а, від24.09.2019 року по справі №420/2277/19, так і в рішеннях Шостого апеляційного адміністративного суду, зокрема в постановах від 13.01.2020 року по справі №320/2246/19, від 20.01.2020 року по справі №640/12161/19. 
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                             І.П. Косцової

                                                                                   В.О. Скрипченко