ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року	Львів	Справа № 460/3748/19 пров. № А/857/294/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року (постановлену головуючим - суддею Недашківська К.М.) про відмову у відкритті провадження у справі № 460/3748/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання рішення незаконним та протиправним, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:
визнати пропозицію (як дію) селищного голови О. Осмоловича Володимирецької селищної ради, яка викладена в листі № 02-23/1976 від 27.11.2019 звернутися ОСОБА_1 02.12.2019 о 8.00 год. до Володимирецької селищної ради для отримання ордеру на вселення у сумнівне, зайняте та непридатне для проживання приміщення у значно меншій площі від потреб сім`ї, яке розташоване поза межами селища Володимирець за адресою: АДРЕСА_1 , дискримінаційно-дискредитаційною провокацією, незаконною і протиправною та скасувати її;
визнати рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №163 від 07.11.2019 «Про забезпечення житлом ОСОБА_1 » поза межами селища Володимирець за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів дискримінаційно-дискредитаційним рішенням та зупинити його дію і зобов`язати відповідача відмінити його;
зобов`язати Володимирецьку селищну раду в особі селищного голови Осмоловича Олександра Григоровича та інших посадових і службових осіб Володимирецької селищної ради утриматись від видачі ордеру на вселення сім`ї ОСОБА_1 в приміщення поза межами селища Володимирець по АДРЕСА_1 ;
стягнути на користь позивача з відповідача-суб`єкта владних повноважень кошти на відшкодування шкоди (збитків) в національній валюті (гривні) суму еквівалентну 45000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахунку, що на час подачі позову становить 1080000 грн., за дискримінаційно-дискредитаційну провокацію щодо отримання ордеру на вселення у сумнівне, незаконне, протиправне та зайняте житло поза межами селища Володимирець, що по суті є продовженням дискримінації позивача та дискредитації, бездіяльності і саботажу відповідачем виконання ухвали Вищого адміністративного суду від 16.11.2011, що призвело до надмірно тривалого зволікання (волокити) і невиконання в цілому рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013;
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради в частині визнання рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №163 від 07.11.2019 «Про забезпечення житлом ОСОБА_1 » поза межами селища Володимирець за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів дискримінаційно - дискредитаційним рішенням та зупинення його дії і зобов`язання відповідача відмінити його; зобов`язання Володимирецької селищної ради в особі селищного голови Осмоловича Олександра Григоровича та інших посадових і службових осіб Володимирецької селищної ради утриматись від видачі ордеру на вселення сім`ї ОСОБА_1 в приміщення поза межами селища Володимирець по АДРЕСА_1 ; стягнення на користь позивача з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди (збитків) в національній валюті (гривні) суму еквівалентну 45000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахунку, що на час подачі позову становить 1080000 грн., за дискримінаційно-дискредитаційну провокацію щодо отримання ордеру на вселення у сумнівне, незаконне, протиправне та зайняте житло поза межами селища Володимирець, що по суті є продовженням дискримінації позивача та дискредитації, бездіяльності і саботажу відповідачем виконання ухвали Вищого адміністративного суду від 16.11.2011, що призвело до надмірно тривалого зволікання (волокити) і невиконання в цілому рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013; стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди з урахуванням стягнення вищевказаної суми коштів на відшкодування шкоди згідно пункту № 4 позовних вимог, мінімально у розмірі 5000 000 грн. - відмовлено. Роз`яснено ОСОБА_1 , що відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог №№2, 3, 4, 5, оскільки в силу норм пункту 4 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що посилання суду на справу № 160/3438/19, як на підставу винесення ухвали про відмову у відкритті провадження оцінює критично, незаконно і безпідставно, з огляду на те, що у справі № 460/3438/19 оскаржується рішення відповідача, котрим завдається шкода, а у справі № 460/3748/19 оскаржується дія відповідача внаслідок котрого завдається інша шкода, де в обох випадках взято для розрахунку різні аргументи та час їх заподіяння.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З матеріалів справи слідує, що в провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа 460/3438/19 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради в якому позивач просить суд:
визнати незаконним і протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №163 від 07.11.2019 щодо надання ОСОБА_1 в користування у АДРЕСА_1 з 02.12.2019 житлового приміщення, видачу ордеру на заселення та заключення договору найму;
стягнути на користь позивача з відповідача - суб`єкта владних повноважень кошти на відшкодування шкоди (збитків) в національній валюті (гривні) суму еквівалентну 38 000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахунку, що на час подачі позову становить 923829 грн, за незаконність рішення №163 від 07.11.2019, а також продовження дискримінації позивача, бездіяльності і саботажу виконанням ухвали Вищого адміністративного суду від 16.11.2011, що призвело до надмірно тривалого зволікання (волокити) і невиконання в цілому рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013;
стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду з урахуванням стягнення вищевказаної суми коштів на відшкодування шкоди згідно пункту № 2 позовних вимог, мінімально у розмірі 250 000 грн;
зобов`язати відповідача утриматись від дій та рішень щодо надання житла сім`ї ОСОБА_1 поза межами селища Володимирець.
Відтак суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, а саме щодо позовних вимог №№ 2, 3, 4, 5 виходив з того, що у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Разом з цим суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком.
Так згідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: 
у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; 
у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Тобто обов`язковою умовою відмови у відкритті провадження в адміністративній справі с одночасна наявність наступних обставин, а саме:
наявність спору між тими самими сторонами;
відповідний публічно-правовий спір між тими самими сторонами повинен бути про той самий предмет адміністративного позову;
відповідний публічно-правовий спір між тими самими сторонами повинен містити ті самі підстави до задоволення адміністративного позову, що були чи є предметом розгляду у іншій справі (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги).
Відтак можна зробити висновок, що за відсутності хоча б однієї із вказаних обставин, провадження по справі повинно бути відкрите.
Апелянт в своїх доводах посилається на те, що у справі № 460/3438/19 оскаржується рішення відповідача, котрим завдається шкода, а у справі № 460/3748/19 оскаржується дія відповідача внаслідок котрого завдається інша шкода, де в обох випадках взято для розрахунку різні аргументи та час їх заподіяння.
На переконання апелянта, з чим погоджується апеляційний суд, що в цій справі, № 460/3748/19, є нова підстава до задоволення адміністративного позову, а саме дії селищного голови О. Осмоловича Володимирецької селищної ради, пропозиція, котра викладена в листі № 02-23/1976 від 27.11.2019 звернутися ОСОБА_1 02.12.2019 о 8.00 год. до Володимирецької селищної ради для отримання ордеру на вселення у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього з позовних вимог у цій справі також слідує, що позивач просить зобов`язати відповідача утриматись від видачі ордеру на вселення сім`ї ОСОБА_1 в приміщення поза межами селища Володимирець по АДРЕСА_1 , що по своїй сутті є відмінним від позовних вимог та підстав їх задоволення викладених в позовних вимог у справі № 460/3438/19. Більше того суд також погоджується з твердженням апелянта, що судом першої інстанції не враховано, що в цих двох справах взято для розрахунку різні аргументи та час їх заподіяння, оскільки по суті у справі № 460/3438/19 оскаржується рішення №163 від 07.11.2019 «Про забезпечення житлом ОСОБА_1 », а в справі № 460/3748/19 зокрема оскаржуються дії відповідача що знайшли своє місце в листі № 02-23/1976 від 27.11.2019.
Більше того колегія суддів вважає, що в згаданих вище справах вимоги про стягнення моральної шкоди та інші вимоги пред`явленні в розрізі різних часових проміжків і не можуть вважатися такими, як ті самі підстави до задоволення адміністративного позову, що були чи є предметом розгляду у іншій справі.
З огляду на наведене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленій оскаржуваної ухвали, об`єктивно не дослідив та не врахував, цих обставину, що пред`явлений адміністративний позов у справі № 460/3748/19 містить нові підстави, які повинні бути дослідженні судом, не зважаючи на те, що предмет позову і сторони у справі № 460/3438/19 та у справі № 460/3748/19 є тотожними.
Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі є передчасним.
Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі № 460/3748/19 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року