Справа № 991/1257/20
Провадження1-кс/991/1284/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

11 лютого 2020 року                                                                         м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -
В С Т А Н О В И В :
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в якій просив визнати порушення Директором Національного антикорупційного бюро України процесуального права, передбаченого п. 1 ч. 4 ст. 214, ст. 217 та ст. 307 КПК України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 27.01.2020 р. та бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у відмові видати витяг з ЄРДР; зобов`язати Директора Національного антикорупційного бюро України внести в ЄРДР відомості, викладенні в повідомленні про скоєння злочину від 27.01.2020 р., про вчинення начальником управління прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, та порушити кримінальну справу; надати в одноденний строк та надіслати рекомендованим листом копію витягу з ЄРДР та пам`ятку потерпілого.
Скарга обґрунтована тим, що 27.01.2020 р. заявник надіслав на ім`я Директора Національного антикорупційного бюро України повідомлення від 27.01.2020 р. про вчинення начальником управління прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, та просив внести відомості, викладені в даному повідомленні, в ЄРДР, видати йому витяг з ЄРДР та пам`ятку потерпілого. Однак, станом на дату звернення до суду з відповідною скаргою, відомості, викладені у повідомленні про злочин від 27.01.2020 р., в ЄРДР не внесені, витяг з ЄРДР заявнику не надавався.
Розглянувши матеріали скарги та документи, що її обґрунтовують, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф №1, ст.303-308 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
В кримінальному процесуальному праві підсудність характеризується як розмежування повноважень судів щодо розгляду справ. Визначити підсудність означає вказати, якимй суд буде розглядати дану справу.
У сучасному кримінальному судочинстві застосовується підсудність у трьох розрізах: територіальна, інстанційна, предметна.
Згідно положень статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України».
У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються:
а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;
б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 КК.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).
З огляду на зазначені норми закону, в даному випадку підлягає застосуванню саме предметна підсудність, відповідно до якої Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно конкретних корупційних злочинів, передбачених законом. Інші суди не можуть розглядати ці провадження.
Частиною 6 ст. 9 КПК визначено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК на суддів, слідчих суддів, прокурорів керівників органів досудового розслідування, слідчих, інших службових осіб органів державної влади покладається обов`язок неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною, вимог інших актів законодавства, що є реалізацією принципу законності.
Таким чином, системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК доводить до висновку про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 § 1». Відповідну позицію зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Richert v Poland» (п. 41).
З огляду на зазначене, розгляд судом, зокрема, Вищим антикорупційним судом, справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Вихід за ці межі підсудності Вищого антикорупційного суду, які встановлені статтею 33-1 Кримінального процесуального кодексу України та п. 20-2 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України та є безсумнівними, суперечитиме загальним засадам кримінального провадження і вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , у своїй скарзі оскаржує, бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 367 Кримінального кодексу України, що відповідно до положень ст. 33-1 КПК України та Примітки ст. 45 КК України не є корупційним злочином, а отже не підсудне Вищому антикорупційного суду.
Тобто, скарга на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 367 Кримінального кодексу України, має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Таким чином, скарга щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 367 Кримінального кодексу України, не підсудна Вищому антикорупційному суду.
Згідно пункту 2) частини 2 статті 304 КПК України, скарга повертається особі, яка із нею звернулась у разі, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 33-1, 303-304 КПК України, слідчий суддя 
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, викладених у повідомленні про злочин від 27.01.2020 р., повернути заявнику.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя                                    ОСОБА_1