ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  908/396/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н.О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання:  Мартинюк М. О.,

за участю представників сторін:
позивача   - Ремиги О. В.,
відповідача - не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 (судді: Чередко А. Є., Кузнецов В. О., Чус О. В.) і рішення Господарського суду Запорізької області від 22.07.2019 (суддя: Носівець В. В.) у    справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
до Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат"
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі - ПАТ "Запоріжжяобленерго") звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просить зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (далі - ПАТ " Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат") припинити власне електроспоживання, а також забезпечити безперешкодний доступ представникам ПАТ "Запоріжжяобленерго" до належних ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" електроустановок для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії та пломбування пристроїв їх підключення. 
1.2. В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Запоріжжяобленерго" зазначало про порушення відповідачем договору про постачання електричної енергії № 4 від 01.04.2012, а саме, невиконання зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії. Посилаючись на підпункт 3 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), позивач наголошував, що споживач електричної енергії зобов`язаний за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання, натомість, відповідач продовжує користуватися електричною енергіє, ігноруючи акти щодо попередження про припинення електропостачання, та не допускає представників ПАТ "Запоріжжяобленерго" для здійснення заходів з відключення струмоприймачів. 
1.3. У відзиві на позовну заяву ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" зазначало, що з 01.01.2019 припинило споживання електричної енергії від постачальника ПАТ "Запоріжжяобленерго", яке здійснювалося на підставі договору про постачання електричної енергії № 4 від 01.04.2012, тому вимога позивача про припинення власного споживання електричної енергії за умови дії іншого договору постачання є необґрунтованою. Щодо вимоги про допуск представників позивача, то відповідач послався на відсутність доказів на підтвердження вказаних позивачем обставин.
2. Короткий зміст судових рішень 
2.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.07.2019 у справі № 908/396/19 в позові ПАТ "Запоріжжяобленерго" до  ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" відмовлено.
2.2. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 рішення Господарського суду Запорізької області від 22.07.2019 залишено без змін. 
2.3. Рішення місцевого господарського суду, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що з 01.01.2019 відповідач припинив споживання електроенергії від постачальника ПАТ "Запоріжжяобленерго", яке здійснювалося на підставі договору № 4 від 01.04.2012, тому вимога позивача про припинення власного споживання електричної енергії за умовами іншого договору постачання є необґрунтованою. Враховуючи, що доказів того, що з часу дії договору від 01.01.2019 позивач звертався до відповідача з повідомленнями про надання доступу до належних йому електроустановок, не надано, суди дійшли висновку про безпідставність вимоги позивача про забезпечення безперешкодного доступу представників позивача для проведення заходів з припинення постачання електроенергії. Посилаючись на статті 15, 16 Цивільного кодексу України, статтю 20 Господарського кодексу України, місцевим господарським судом, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції,  зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом зобов`язання відповідача повністю припинити власне електроспоживання та забезпечення безперешкодного доступу сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права та не забезпечить виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною (відповідачем). 
3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї
3.1. Не погодившись із постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 та рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.07.2019, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 та рішення Господарського суду Запорізької області від 22.07.2019, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Запоріжжяобленерго" повністю.
3.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на незастосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме, статей  6, 204, 627, 629 Цивільного кодексу України, підпункту 3 пункту 5.5.5, підпункту 12 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пункту 2.2 Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, пункту 6 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 та порушення норм процесуального права, зокрема, статті 5 Господарського процесуального кодексу України.
Скаржник наголошує, що судами не враховано, що згідно з ПРРЕЕ (підпункт 3 пункту 5) споживач електроенергії зобов`язаний за умови неповної сплати за спожиту електроенергію припинити власне електропостачання, яке здійснюється спеціально підготовленими електротехнічними працівниками відповідача. Вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про втрату чинності умов договору, оскільки, на думку скаржника,  договір про постачання електроенергії, укладений між позивачем та відповідачем, є чинним в частині заборгованості відповідача за спожиту електроенергію. 
Зазначає, що чинним законодавством передбачений обов`язок відповідача щодо самостійного здійснення припинення власного електроспоживання за умови неповної оплати за спожиту електроенергію та обов`язок безперешкодного доступу до власних установок представникам оператора системи розподілу для здійснення відповідних заходів в тому числі опломбування, тому припинення порушення прав позивача з боку відповідача будь-яким іншим способом є неможливим. За таких обставин, вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту.   
3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" зазначає, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача забезпечити безперешкодний доступ представникам позивача до належних відповідачу електроустановок для проведення заходів з припинення постачання електроенергії та пломбування пристроїв їх підключення задоволенню не підлягають.  
Наголошує, що суди вірно застосували підпункт 3 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ з урахуванням змісту договору на постачання електроенергії від 01.04.2012 № 4, оскільки договором не регламентовано припинення власного споживання у разі наявності заборгованості. Вказує, що після затвердження постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 ПРРЕЕ, зміни до договору про постачання електроенергії від 01.04.2012 № 4 не вносились, відтак, посилання позивача на наявність договірних зобов`язань відповідача припинити власне електроспоживання відповідно до підпункт 3 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ є безпідставним.    
4. Обставини справи, встановлені судами
4.1. Між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (в подальшому змінено назву на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", постачальник електричної енергії) та ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (споживач) 01.04.2012 укладено договір про постачання електричної енергії № 4 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (розділ 1 Договору). 
4.2. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).
У розділі 6 Договору сторони визначили порядок обмеження та припинення електропостачання:
- електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії згідно з порядком, встановленим діючими нормативними документами та розділом 7 ПКЕЕ (пункт 6.1);
- електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії у разі введення в установленому порядку графіків обмежень та відключень внаслідок недостатності електричної енергії та (або) потужності в енергетичній системі. Величина обмеження електроспоживання та потужності з вказівкою черг та величин обмежень щорічно доводиться Споживачу Постачальником електричної енергії письмовим повідомленням (пункт 6.2 Договору);
- тривалість і час проведення ремонтів у мережах постачальника електричної енергії, коли споживач буде відключений, обмежений або знижена надійність електропостачання, доводиться споживачеві письмово постачальником електричної енергії в терміни, передбачені ПКЕЕ (пункт 6.3 Договору).
4.3. Згідно з пунктом 9.5 Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2012 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.
4.4. Судами встановлено, що у провадженні Господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/420/19 за позовом ПАТ "Запоріжжяобленерго" до ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про стягнення 5670343,60 грн боргу за спожиту електроенергію, 146112,47 грн боргу з компенсації перетікання реактивної енергії, 1337268,57 грн пені, 255768,09 грн - 3 % річних та 750629,96 грн інфляційних втрат.
4.5. Судами встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з попередженнями про припинення електропостачання електроустановок споживача (02.01.2018, 06.03.2018, 15.03.2018) через наявну заборгованість за послуги з постачання електричної енергії. Позивачем було складено акти про недопуск представників позивача до електроустановок відповідача від 26.01.2018, від 16.02.2018, від 16.03.2018, від 21.03.2018.
4.6. З 01.01.2019 ПАТ "Запоріжжяобленерго" розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, яка видана згідно з постановою НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415. Ліцензія позивача на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом з 01.01.2019 анульована. 
4.7. Водночас, з 01.01.2019 ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" укладено договір про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" - Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - ДП ЗЕД "Укрінтеренерго"), який почав діяти з 01.01.2019.
4.8. ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" приєднано з 01.01.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах Договору про постачання електричної енергії № 4 від 01.04.2012. 
4.9. Підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів стало неналежне, на думку позивача, виконання відповідачем зобов`язання щодо припинення власного електроспоживання за наявності заборгованості та забезпечення безперешкодного допуску представників ПАТ "Запоріжжяобленерго" до електроустановок відповідача.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Касаційний господарський суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
5.2. Предметом позовних вимог є вимоги позивача про зобов`язання ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" припинити власне електроспоживання, а також зобов`язання забезпечити безперешкодний доступ представникам ПАТ "Запоріжжяобленерго" до належних ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" електроустановок для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії та пломбування пристроїв підключення.
5.3. Суди попередніх інстанцій, посилаючись на пункт 12 постанови НКРЕКП від 14.03.2018  № 312, якою визнано постанову Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 "Про затвердження Правил користування електричною енергією" такою, що втратила чинність, вказали, що після затвердження постановою НКРЕКП від 14.03.2018  № 312 Правил роздрібного ринку електричної енергії, зміни до договору про постачання електричної енергії № 4 від  01.04.2012 не вносилися, а відтак, посилання позивача на наявність договірних зобов`язань відповідача припинити власне електроспоживання відповідно до підпункту 3 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ є безпідставним. 
З огляду на положення статей 8, 45, 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", вимоги ПРРЕЕ, та встановивши, що з 01.01.2019 ПАТ "Запоріжжяобленерго" не є енергопостачальником і відповідачем укладено договір на постачання електричної енергії з ДП ЗЕД "Укрінетеренерго" (інша постачальна організація), докази порушення відповідачем зобов`язань за чинним договором на постачання електричної енергії відсутні, а припинення відповідачем власного електропостачання унеможливить виконання сторонами чинного договору електропостачання, суди дійшли висновків про відмову у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" припинити власне електроспоживання. 
Враховуючи, що вимогу про забезпечення безперешкодного доступу представників ПАТ "Запоріжжяобленерго" до електроустановок відповідача для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії заявлено позивачем як оператором системи розподілу, в той час як акти про не допуск оформлені позивачем, як електропостачальником, і доказів того, що з часу дії договору від 01.01.2019, укладеного між позивачем та відповідачем, ПАТ "Запоріжжяобленерго" як оператор системи розподілу звертався з вимогою до відповідача про надання доступу до належних відповідачу електроустановок, відповідачем не надано, суди дійшли висновків, що вказана вимога також не підлягає задоволенню.
Крім того, суди, посилаючись на статтю 15 Цивільного кодексу України, статтю 20 Господарського кодексу України, вказали позивачеві на невірно обраний спосіб захисту, зважаючи на те, що зобов`язання відповідача припинити власне споживання електроенергії не сприяє ефективному відновленню порушеного права та не забезпечить виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.     
5.4. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі статтями 526, 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
5.5. Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажом, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні види договорів, зокрема, про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Згідно з пунктом 56 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. 
Відповідно до статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.
Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Пунктом 66 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії"  визначено, що постачальник "останньої надії" - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу. 
Відповідно до частини 3 статті 60 Закону України "Про ринок електричної енергії" відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку електричної енергії.
5.6. Як встановлено судами попередніх інстанцій, станом на момент звернення до суду з позовом (19.02.2019) позивач мав статус оператора системи розподілу, а постачальником "останньої надії" є ДП ЗЕД "Укрінетеренерго" і саме він як постачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; на звернення до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України.
Отже, наведеними вище нормами передбачено право постачальника у разі порушення споживачем обов`язків, зокрема, щодо своєчасної сплати коштів, звернутися до оператора системи  щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача. 
Судами встановлено, що доказів порушення відповідачем зобов`язань за чинним договором постачання електричної енергії матеріали справи не містять. Договір про постачання електричної енергії № 4 від 01.04.2012 не містить положень про припинення споживачем власного споживання електричної енергії, а позивач не вказує про це і у позовній заяві, порядок обмеження та припинення електропостачання згідно з пунктом 6 цього договору здійснюється постачальником. 
За наведених обставин та враховуючи, що позивач вже не постачає відповідачу електроенергію, висновок судів про безпідставність вимоги позивача про зобов`язання відповідача припинити власне споживання електричної енергії є законним і обґрунтованим, оскільки вимога не ґрунтується ні на законодавчих, ні на договірних положеннях.  
5.7. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 затверджено ПРРЕЕ.
5.8. Відповідно до абзацу 3 пункту 1.2.4 ПРРЕЕ договір споживача з оператором системи укладається з кожним споживачем, електроустановки якого приєднані на території діяльності оператора системи. При цьому договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії розробляється оператором системи розподілу на підставі додатка 3 до цих Правил, договір споживача з оператором системи передачі укладається відповідно до типового договору, визначеного Кодексом системи передачі.
5.9. Відповідно до пункту 2.1.4 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.
5.10. Відповідно до підпункту 6 пункту 5.1.1 ПРРЕЕ оператор системи має право тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.
5.11. Оператор системи несе відповідальність за дотримання умов договору та цих Правил щодо припинення або часткового обмеження електропостачання (абз. другий пункту 5.1.5 Правил).
5.13. Пунктом 7.1 ПРРЕЕ передбачено, що електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.
5.14. Підпунктом 1 пункту 7.5 ПРРЕЕ встановлено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.
Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.
У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.
5.16. Судова колегія зазначає, що судовий захист порушеного права повинен здійснюватися відповідно до змісту цього права та у спосіб, встановлений положеннями договору та приписами чинного законодавства у відповідних правовідносинах. 
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України, за приписами якої способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинити дію, яка порушує право, зобов`язати до виконання обов`язку в натурі. Присудження до виконання обов`язку в натурі полягає у примусовому зобов`язанні вчинити певну дію чи утриматись від вчинення цієї дії.
Спосіб захисту порушеного права обирається позивачем, водночас, такий спосіб повинен забезпечувати реальний захист і відновлення порушеного права та можливість виконання прийнятого судового рішення в процедурі виконавчого провадження.
Разом із тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вказав у ній на наслідки, які мають настати у разі задоволення позовної вимоги щодо припинення власного споживання електричної енергії, при цьому вказані ним дії, які має вчинити відповідач (чи державний виконавець у разі невиконання рішення відповідачем у добровільному порядку) припинити власне споживання електричної енергії, не є ефективним для  відновлення порушеного права позивача. 
Таким чином, висновок судів про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, який не забезпечує реального захисту та відновлення порушеного права, оскільки підставою позовних вимог є невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати за спожиту електричну енергію, є законним та обґрунтованим. 
5.7. Щодо вимоги про забезпечення безперешкодного допуску представників ПАТ "Запоріжжяобленерго" до електроустановок відповідача для припинення електропостачання, Верховний Суд зазначає  
Як убачається з позовної заяви, позивач вказував на те, що відповідачем ігноруються його вимоги про припинення власного споживання, а також систематично здійснюється недопуск представників ПАТ "Запоріжжяобленерго" для здійснення заходів з відключення струмоприймачів, що зафіксовано актами про недопуск від 26.01.2018, 16.02.2018, 15.03.2018. При цьому позивач посилався на порушення відповідачем підпункту 5 пункту 6.2 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який вважається укладеним з 01.01.2019.  
Згідно з підпунктом 5 пункту 6.2 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеним між позивачем, як оператором системи розподілу, та відповідачем, як споживачем, споживач зобов`язується забезпечувати доступ представникам оператора систем, які пред`явили службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки.  
Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії"  оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, Кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. 
Споживач зобов`язаний зокрема: надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу (частина 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" ).
Згідно з пунктом 1.1 ПРРЕЕ, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312  оператор системи - оператор системи розподілу або оператор системи передачі, у випадках коли до його мереж приєднані електроустановки споживачів електричної енергії та/або об`єкти розподіленої генерації.  
Оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору (підпункт 4 пункту 5.1.1 ПРРЕЕ).  
Споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору (підпункт 12 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ)
Таким чином, порушенням відповідачем, вказаного у наведених нормативних актах та підпункті 5 пункту 6.2 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, обов`язку є недопуск представників оператора систем для здійснення ними обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу. 
Судами встановлено, що доказів недопуску представників ПАТ "Запоріжжяобленерго", як оператора систем до належних відповідачу електроустановок, позивачем не надано. 
За таких обставин, суди попередніх інстанцій з огляду на наведені законодавчі приписи та встановивши на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем умов укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії  та вимог чинного законодавства у сфері електроенергетики, дійшли вірного висновку про безпідставність задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача забезпечити доступ позивачу до об`єкта для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії та пломбування пристроїв їх підключення.
5.8. Доводи скаржника про те, що вимога позивача про припинення відповідачем власного електроспоживання ґрунтується на вимогах чинного законодавства на момент звернення є безпідставними з огляду на те що позивач не постачає відповідачу електроенергію, споживання електроенергії здійснюється від іншого постачальника, і припинення споживання електроенергії позивачем буде порушенням умов договору, укладеного між відповідачем та новим постачальником. 
5.9. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.    
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. Частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.3. За змістом пункту 1 частини 1      статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.4. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу      суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається.
6.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди першої та апеляційної інстанцій, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування оскаржених судових рішень у справі немає.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 і рішення Господарського суду Запорізької області від 22.07.2019 у справі № 908/396/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          Т. Б. Дроботова  
                                                                                                                                
                                                                                                                    В. А. Зуєв