КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  752/24000/18                                                          Головуючий у І-й інстанції - Хоменко В.С.
апеляційне провадження № 22-ц/824/883/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.
 
ПОСТАНОВА 
                                                                ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня  2020 рокуКиївський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів -  Мараєвої Н.Є.,  Рубан С.М.
при секретарі Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києві від 19 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, -
В С Т А Н О В  И В:
            В листопаді 2018 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування за Полісом № АК/3385653 та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.
            В обґрунтування позову позивач  вказував, що 05 вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем  «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_2 під  керуванням водія  ОСОБА_1 
            06 вересня 2017 року він звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, спричиненого внаслідок даного ДТП.
            На вказану заяву поштою ним було отримано відповідь №9987/791919 від 13 грудня 2017 року про необхідність надання постанови суду, якою би ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
            Постановою від 25 січня 2018 року Московського районного суду м. Харкова у справі №643/12217/17 було встановлено, що ОСОБА_2 05 вересня 2017 року, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові на перехресті вул.Халтуріна та Салтівське шосе, здійснив переїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 8.7.3. г ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода. Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
            Отримавши копію даної постанови, страховою компанією позивачу  було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.
            Після оскарження дій страхової компанії та проведення автотехнічного дослідження, не зважаючи на факт подання ним заяви про виплату страхового відшкодування ще 06 вересня 2017 року, ПрАТ «СК «ВУСО» лише 10.10.2018 року було виплачено йому 54 077,65 грн. в рахунок виплати страхового відшкодування.
            Посилаючись на те, що цієї суми фактично не достатньо для проведення відновлюваного ремонту пошкоджень, просив задовольнити позов  та  стягнути на його користь 45 922 грн. 35 коп. (100000,00 -54 077, 65) невиплаченого страхового відшкодування, 17 835грн. 97 коп. пені за весь період прострочення, 6 662 грн. 98 коп. індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних за весь період прострочення - 2 827 грн. 40 коп., а також 6000 грн. 00 коп., у відшкодування витрат на проведення автотехнічного дослідження та 2000 грн. 00 коп. у відшкодування витрат на проведення авто товарознавчого дослідження.
            Рішенням Голосіївського районного суду міста Києві від 19 вересня 2019 року у задоволенні позову   ОСОБА_1 - відмовлено.
            В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  посилаючись на  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права,  просить рішення суду  скасувати та  ухвалити  нове рішення про задоволення  позову  в повному обсязі.
            У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував, що рішення суду є законним та обґрунтованим.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду законним та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
            Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
            Відмовляючи в  задоволенні позову, суд  першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до  ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Як вбачається з  матеріалів справи і це було встановлено судом, що 05вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Lanos", державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля "Renault Trafic", державний  номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія   ОСОБА_1 .
Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі полісу АК/3385653 (а.с. 24).
З матеріалів справи також слідує, що 06 вересня 2017 року позивач подав  відповідачу Повідомлення про настання страхового випадку, а 20.11.2017 року -заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 25, 27).
Листом ПрАТ «СК «ВУСО»  №9987 від 13 грудня 2017 року  позивача було повідомлено, що  для прийняття рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування, йому необхідно подати до страхової кампанії  постанову суду  по справі про адміністративне  правопорушення  відносно водія Daewoo Lanos", державний номерний знак НОМЕР_1   щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце  05 вересня 2017 року  об 11 год. 15 хв. При цьому  позивача було   повідомлено про зупинення обчислення строків у відповідності до вимог п. 5 ч.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової   відповідальності власників іноземних транспортних засобів» до надання  страховику витребуваного документу, після надання якого страхова компанія  відновить розгляд повідомлення ОСОБА_1 від 06 вересня 2017 року  та прийме обґрунтоване рішення  про виплату (відмову у виплаті) страхового відшкодування (а.с.26).
Постановою від 25.01.2018 року Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/12217/17 встановлено, що водій   ОСОБА_2 05.09.2017 року, керуючи автомобілем "Daewoo Lanos", номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові на перехресті вул. Халтуріна та Салтівське шосе, здійснив переїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем"Renault Trafic" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 8.7.3. ґ) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода. Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 28).
Листом ПрАТ «СК «ВУСО»  №6186 від 03 серпня  2017 року   позивача було повідомлено про  відмову у виплаті страхового відшкодування, виходячи з того, що  постановою  Московського районного суду м. Харкова вина водія  ОСОБА_2 у настанні  дорожньо-транспортної пригоди від 05 вересня 2017 року не встановлена (а.с.29).
Згідно звіту  №55/08/18/ про оцінку  колісного  транспортного  засобу, виконаного  оцінювачем фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 на підставі  договору  №55/08/18 про виконання  робіт по незалежній оцінці, укладеного між  ОСОБА_1 та ФОП  ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 144 950 грн. 28 коп., вартість  матеріального збитку  становить 61 400 грн. 78 коп.
Вартість  виконання вказаного  звіту становила 2000 грн., які були сплачені  позивачем, доказом чого є акт прийому-передачі робіт  по незалежній оцінці від 04 вересня 2018 року (а.с.50).
Відповідно до  висновку  експертного  дослідження  №025 від 23 серпня 2018 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , виконаного  судовим  експертом  Жупаненком О.В., в діях  водія автомобіля  Daewoo Lanos", номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , з технічної  точки зору вбачаються невідповідності у виконанні вимог п.п.1.5; 2.3 (д) та  8.7.3 (е)  Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку  з даною пригодою. Причиною  ДТП з технічної точки зору, є невідповідності у виконанні вимог п.п.1.5; 2.3 (д) та  8.7.3 (е)  Правил дорожнього руху в діях водія автомобіля  Daewoo Lanos"  АХ3658ЕІ ОСОБА_2 (а.с.32-33).
Вартість  вказаного  звіту становила 6000 грн., які були сплачені  позивачем, доказом чого є відповідна квитанція (а.с.38).
04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звертався  до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері  ринків фінансових послуг, зі скаргою на порушення ПрАТ «СК «ВУСО»  законодавства у сфері  надання фінансових послуг. 
Судом також було встановлено, що  10 жовтня 2018 року  позивачу страховою кампанією  було виплачено страхове відшкодування у розмірі 54 349 грн. 40 коп. та 11 992 грн. 52 коп. (а.с.117-118).
Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 вказував, що 06 вересня 2017 року він звернувся до відповідача із заявами про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування, й саме  з 06 вересня 2017 року повинно відраховуватись строк  прострочення  виплати страхового відшкодування.. 
Разом з тим, в матеріалах справи  наявна заява ОСОБА_1 про виплату йому страхового відшкодування, подана ним 20 листопада 2017 року (а.с.27). Належних та достовірних доказів подачі заяви  про виплату саме 06 вересня 2017 року  останнім надано не було, а тому посилання позивача на вказану обставину не заслуговують на увагу.
Враховуючи те, що заява про виплату страхового відшкодування була подана 20 листопада 2017 року, а тому останнім днем виконання відповідачем свого обов`язку з виплати страхового відшкодування було 18 лютого 2018 року.
Відповідно з 19 лютого 2018 року розпочалось прострочення виконання страховиком свого зобов`язання   щодо виплати страхового відшкодування. Така виплата була здійснена  лише 10 жовтня  2018 року
Отже, період прострочення  виплати страхового відшкодування є з 19 лютого 2018 року   (20 листопада 2017 року+90 днів)  по 10 жовтня 2018 року, тобто  по день фактичного розрахунку. 
За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Правовідношення, в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.
При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов`язанням.
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16.
Оскільки  при розгляді даної справи було встановлено факт прострочення виплати страхового відшкодування за період 19 лютого 2018 року  по 10 жовтня 2018 року, колегія суддів приходить  до висновку про задоволення вимог  в частині  стягнення з відповідача  3% річних в сумі 1 044 грн. 50 коп. та інфляційних втрат в   розмірі  1687,20  грн.   за вказаний період. 
            Щодо відшкодування витрат на користь позивача за проведення  автотехнічного та автотоварознавчого  досліджень.
Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
 Отже, витрати на проведення експертного дослідження спеціалістом входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (пункт 1).
Оскільки оплата проведення автотоварознавчого та автотехнічного  досліджень пов`язана з розглядом даної справи,  позивач мав правові підстави для відшкодування понесених ним судових витрат.
Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
У підтвердження оплати послуг з проведення автотоварознавчого  дослідження пошкодженого автомобіля позивачем до позовної заяви було додано  квитанцію №3170457 від 27 серпня 2018 року (а.с.38), а за  проведення автотехнічного дослідження  позивачем було сплачено 2 000 грн., що підтверджено актом виконаних робіт (а.с.50),  в зв`язку з чим  понесені позивачем витрати за проведення  відповідних досліджень  підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
            Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 щодо:  відшкодування інфляційних втрат  та 3% річних, витрат  на проведення автотехнічного  дослідження  та відшкодування витрат  на проведення  автотоварознавчого дослідження  не можна вважати  обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення   про задоволення позову в цій частині.
В іншій частині рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не містить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги  про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні  позовних вимог в частині  вимог про стягнення  невиплаченої частини  страхового відшкодування, виходячи із суми страхового відшкодування (100 000 грн.), не можуть бути підставою для  скасування рішення суду в цій частині, й колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
За змістом  п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За правилом  ст. 29  вказаного Закону  у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.
Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.
Відповідно до Звіту №55/08/18 експертом встановлено, що  дійсна ринкова вартість автомобіля "Renault Trafic" номерний знак НОМЕР_2 становить 222 450 грн., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 144 950,28 грн., коефіцієнт фізичного зносу складає 0,666,  а вартість  матеріального  збитку, завданого  власнику автомобіля становить 61 400 грн. 
Отже, виходячи з визначення розміру матеріального збитку, завданого в наслідок пошкодження транспортного засобу позивача, з урахуванням  пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики, вартість  ремонтно-відновлювальних робіт, матеріалів та складових, що підлягають заміні, за мінусом суми 20% ПДВ,  становить 54 349,40 грн. Вказана сума й була виплачена страховою компанією  позивачу у відшкодування витрат на відновлення автомобіля.
Також не заслуговують  на увагу й доводи апеляційної скарги щодо невиплати позивачеві пені за прострочення  виплати страхового відшкодування, оскільки як слідує з матеріалів справи, і дана обставина була встановлено судом, що відповідачем було визнано прострочення зобов`язань перед позивачем, й ОСОБА_1 було виплачена пеня у розмірі  11992,52 грн. за період  прострочення з  18 лютого 2018 року  по 10 жовтня 2018 року. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
            Рішення  Голосіївського районного суду міста Києві від 19 вересня 2019 року в частині  відмови у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 щодо:  відшкодування інфляційних втрат  та 3% річних, витрат  на проведення автотехнічного  дослідження  та відшкодування витрат  на проведення  автотоварознавчого дослідження скасувати та ухвалити  в цій частині нове рішення, яким стягнути з  Приватного  акціонерного товариства  «Страхова компанія ВУСО» (03680, м. Київ, вулиця Казимира Малевича,31, ЄДРПОУ 31650052) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 6 000 грн. у відшкодування  витрат на проведення  автотехнічного дослідження, 2 000 грн. у відшкодування витрат за проведення  авто товарознавчого  дослідження,   1 687,20  грн. в рахунок інфляційних збитків  та 1 044 грн. 50 коп.  3% річних. 
В решті рішення суду залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і  може бути оскаржена в касаційному порядку  до Верховного Суду протягом 30 днів
             
Повний текст постанови виготовлений    30 січня   2020 року.
 
Головуючий :
Судді: