Ухвала
Іменем України
28 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 335/9908/13-ц
провадження № 61-3449ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,  
Коротенка Є. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 вересня 
2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року в справі за заявою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі -АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з заявою про видачу: дубліката виконавчого листа № 335/9908/13-ц Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/17-46/553-55 від 21 березня 2008 року у розмірі - 205253,37 доларів США (еквівалентно - 1 640 590,19 грн) за тілом кредиту та відсотками та за пенею у розмірі - 2 259 443,66 грн, а всього - 39 000 033,85 грн; дубліката виконавчого листа № 335/9908/13-ц Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» за сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 3 441,00 грн; дубліката виконавчого листа № 335/9908/13-ц Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/17-46/553-55 від 21 березня 2008 року у розмірі - 
205 253,37 доларів США (еквівалентно - 1 640 590,19 грн) за тілом кредиту та відсотками та за пенею у розмірі - 2 259 443,66 грн, а всього - 
39 000 033,85 грн; дубліката виконавчого листа № 335/9908/13-ц Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 3 441,00 грн, посилаючись на те, що оригінали виконавчих листів  втрачено. А також визнати поважними причини пропуску строків для пред`явлення до виконання вказаних виконавчих документів та поновити строк АТ «Райффайзен Банк Аваль» для пред`явлення вказаних виконавчих листів для примусового виконання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя 
від 06 вересня 2019 року заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.
Визнано поважними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів № 335/9908/13-ц від 18 грудня 2013 року до виконання.
Поновлено АТ «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 335/9908/13-ц від 18 грудня 2013 року, виданих Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікат виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором 
№ 014/17-46/553-55 від 21 березня 2008 року у розмірі - 205 253,37 доларів США (еквівалентно - 1 640 590,19 грн) за тілом кредиту та відсотками та за пенею у розмірі - 2 259 443,66 грн, а всього - 39 000 033,85 грн, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2013 року в справі № 335/9908/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 3 441,00 грн, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2013 у справі № 335/9908/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікат виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором 
№ 014/17-46/553-55 від 21 березня 2008 року у розмірі - 205 253,37 доларів США (еквівалентно - 1 640590,19 грн) за тілом кредиту та відсотками та за пенею у розмірі - 2 259 443,66 грн, а всього - 39 000 033,85 грн, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2013 року в справі № 335/9908/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 3 441,00 грн, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2013 року в справі № 335/9908/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 вересня 2019 року залишено без змін.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущений стягувачем з поважних та із незалежних від нього обставин, тому поновив цей строк та видав дублікати виконавчих листів, встановивши, що їх оригінали були втрачено.
19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль»  у повному обсязі.
Касаційна скарга мотивована тим що, АТ «Райффайзен Банк Аваль» не доведено сам факт втрати оригіналів виконавчих листів, не надано доказів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для повторного отримання виконавчих листів та пред`явлення їх до виконання у визначений законодавством строк. Судами попередніх інстанцій не встановлювались обставини того, чому в період з 2013 року по 2019 рік стягувач не перевіряв матеріали кредитної справи відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки знав про ухвалене судове рішення на його користь та про право на його примусове виконання протягом року з дня набрання рішенням законної сили.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 вересня 
2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 15 січня 
2020 року щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку  ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Ухвала суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, яка переглянута апеляційним судом, відсутня в переліку ухвал, які відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України можуть бути оскаржені у касаційному порядку. 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки ухвала Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя 
від 06 вересня 2019 року та постанова Запорізького апеляційного суду 
від 15 січня 2020 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі в цій частині слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Водночас у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року в частині задоволення вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів необхідно відмовити з таких підстав.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень в частині задоволення вимог про видачу дублікатів виконавчих листів вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 
2013 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь 
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором 
№ 014/17-46/553-55 від 21 березня 2008 року у розмірі 3 900 033,85 грн; та з ОСОБА_1 стягнуто судові витрати у розмірі 3 441,00 грн.
Згідно із довідками АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 23 квітня 
2019 року заборгованість за кредитним договором № 014/17-46/553-55 
від 21 березня 2008 року є непогашеною, за журналом вхідної кореспонденції банку копія рішення та виконавчі листи по справі № 335/9908/13-ц на адресу банку з канцелярії суду не надходили.
За інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження за виконавчими листами № 335/9908/13-ц на виконанні не перебуває.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
За змістом даної правової норми єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження 
№ 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Враховуючи те, що судами встановлено, що виконавчі листи в даній справі були втрачені, та строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання поновлено, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів є правильним.
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні. 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року в справі за заявою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. П. Курило
 
А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко