Номер провадження: 33/813/54/20
Номер справи місцевого суду: 523/9041/19 
Головуючий у першій інстанції Середа І. В. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М., при секретарі Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №175181 від 23.05.2019р., ОСОБА_1 23 травня 2019 року о 00.14 год., керуючи автомобілем марки «Lexus RX300» р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Отамана Головатого біля будинку №161а в м. Одесі, здійснив виїзд на залізничний переїзд на увімкнений заборонений (червоний) сигнал світлофора. Такими діями порушив п. 20.5 в Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 2 ст. 123 КУпАП (а. с. 1).
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень в дохід держави. Крім того, стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 (а. с. 5).
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 18 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, та просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року і закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції при вирішення справи не дотримався конституційного принципу, передбаченого ст. 62 Конституції України, за яким обвинувачення не може гуртуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Також зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він переїжджав залізничний переїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні під час винесення постанови суду від 25 червня 2019 року він присутнім не був, копію оскаржуваної постанови суду отримав особисто 08 липня 2019 року, тому не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 11-13).
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.
З матеріалів справи вбачається, що копію постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року ОСОБА_1 отримав 08 липня 2019 року (а. с. 9).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 11 лютого 2020 року не з`явився, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. 
17 грудня 2019 року в судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 ..
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення .
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 2 ст. 123 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.
Згідно п. 20.5 В Правил дорожнього руху, рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонений сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №175181 від 23.05.2019р., письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відібраними при складанні протоколу та усними поясненнями, наданими в суді (а. с. 5).
Апеляційним судом встановлено, що в письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечував вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, та зазначив, що він 23 травня 2019 року здійснював переїзд по вул. 7-а Пересипська та був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в проїзді вищезазначеного переїзду, коли рух через нього був заборонений. З цим звинуваченням він не був згоден тому поросив ознайомити його з будь якими доказами його вини, після чого його було ознайомлено з відеозаписом де факт правопорушення не було зафіксовано, оскільки він здійснював рух, коли переїзд було дозволено (а. с. 2).
Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , не зазначив мотивів їх відхилення, крім того зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, підтверджується його письмовими поясненнями ОСОБА_1 ..
Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №175181 від 23.05.2019р., ОСОБА_1 23 травня 2019 року о 00.14 год., керуючи автомобілем марки «Lexus RX300» р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. От. Головатого біля будинку №161а в м. Одесі, здійснив виїзд на залізничний переїзд на увімкненому забороненому (червоний) сигналі світлофора (а. с. 1).
Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
17 грудня 2019 року в судовому засіданні апеляційного суду було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування запису відеофіксації за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 123 КУпАП.
21 січня 2020 року до апеляційного суду надійшов лист заступника начальника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому він повідомляє, що надати витребуванні апеляційним судом відеозаписи немає можливості, оскільки вони були знищені за неможливістю зберігання більш ніж 90 діб.
Однак, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. Однак, будь яких доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №175181 від 23.05.2019р., матеріали справи не містять.
Таким чином, уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначена ст. 255 КУпАП, належних доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо виїзду ОСОБА_1 на залізничний переїзд на увімкнений заборонений (червоний) сигнал світлофора не зібрала, та не долучила до матеріалів справи, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП не доведена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, та з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити наявність вини в діях ОСОБА_1 ..
Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 123 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький