Постанова
Іменем  України
 
15 січня 2020 року
м. Київ
справа № 201/16991/16-ц
провадження № 61-14634св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтнева-2013», 
відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Миру-2013», Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтнева-2013» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у складі суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтнева-2013» (далі - ТОВ «ЖОВТНЕВА-2013») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Миру-2013» (далі - ТОВ «Миру-2013), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про заборону вчинити певні дії.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 28 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено. Заборонено ОСОБА_1 , ТОВ «Миру-2013», Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на порушення прав ТОВ «Жовтнева-2013» на володіння, користування та розпорядження будівлею підприємницької торгівлі за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії відповідачів несуть реальну загрозу правам ТОВ «Жовтнева-2013» як власника будівлі підприємницької торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 та, керуючись статтею 86 ЦК України. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року апеляційні скарги Громадсько організації «За місто без самочинного будівництва» та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 28 грудня 2016 року скасовано.
Відмовлено у задоволенні позову.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що підстав для задоволення позову немає, оскільки ні позовна заява, ні матеріали справи не містять обставин на підтвердження порушення прав та інтересів ТОВ «Жовтнева-2013» Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції, ОСОБА_1 та ТОВ «Миру-2013».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2017 року ТОВ «Жовтнева-2013» засобами поштового зв`язку подало до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просили скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що на час подачі касаційної скарги відсутнє жодне судове рішення яке б скасовувало право власності за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на будівлю підприємства торгівлі не скасовано та не припинено. Таким чином, даний об`єкт не може мати статус самочинного, оскільки державою проведено державну реєстрацію цього права. 
Позивачем заявлено вимоги, які стосуються захисту права власності ТОВ «Жовтнева-2013» від можливого незаконного посягання, а не визначення статусу вказаного суб`єкту нерухомості. 
Аргументи інших учасників справи
У червні 2017 року голова Ради Громадської організації «За місто без самочинного будівництва» - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ТОВ «Жовтнева-2013» залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року без змін. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільна справа № 201/16991/16-ц із суду першої інстанції. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2017 року поновлено ТОВ «Жовтнева-2013» строк касаційного оскарження, відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільна справа № 201/16991/16-ц із суду першої інстанції. 
У червні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У березні 2018 року цивільна справа № 201/16991/16-ц надійшла до Верховного Суду.
07 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Позиція Верховного Суду
Судами встановлено, щоторгівельний павільйон «А-1» площею 22 кв. м., ганок «а», навіс «Б» за адресою АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 жовтня 2013 року.
06 березня 2014 року вказаний павільйон придбало ТОВ «Миру-2013».
29 квітня 2014 року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ТОВ «Миру-2013» видано свідоцтво про право власності на будівлю підприємства торгівлі «А-1» площею 130 кв. м. за вказаною адресою.
21 травня 2014 року ТОВ «Миру-2013» продало вказане нерухоме майно будівлю підприємства торгівлі ОСОБА_1
18 листопада 2015 року ТОВ «Жовтнева-2013» придбало у ОСОБА_1 1/2 частку у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю підприємства торгівлі «А-1» загальною площею 130,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .
18 квітня 2014 року Інспекцією Державної архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області винесено припис з вимогою знести об`єкт будівництва на підставі статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до 18 травня 2014 року. Вказаним приписом за результатами позапланової перевірки встановлено, що в декларації про початок будівельних робіт «Реконструкція будівлі підприємства торгівлі за адресою АДРЕСА_1 ТОВ «Миру-2013 » та в декларації про готовність цього об`єкта до експлуатації наведено недостовірні дані, не отримано вихідні дані для проектування об`єкту, не забезпечено здійснення технічного та авторського нагляду за виконанням будівельних робіт. 
Наказами Інспекції від 24 квітня 2014 року скасовано реєстрацію декларації замовника ТОВ «Миру-2013» про початок будівельних робіт «Реконструкція будівлі підприємства торгівлі за адресою АДРЕСА_1 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
У зв`язку з невиконанням першого припису 23 травня 2014 року Інспекцією директору ТОВ «Миру-2013» видано новий припис, у якому зазначено необхідність усунення визначених приписом від 18 квітня 2014 року порушень у строк до 23 червня 2014 року. 
Рішеннями Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 02 березня 2016 року встановлено факт подання замовником будівництва ОСОБА_1 недостовірних даних в декларації про початок будівельних робіт «Реконструкція будівлі підприємства торгівлі за адресою АДРЕСА_1 від 16 липня 2015 року та в декларації про готовність цього об`єкта до експлуатації від 31 липня 2015 року та скасовано їх реєстрацію.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні способом, установленим для захисту права та інтересу, внаслідок чого право або інтерес будуть імперативно відновлені.
Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Жовтнева-2013» посилалось на те, що дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області з приводу виконання вимог припису про знесення будівлі порушують право власності ТОВ «Жовтнева-2013».
Відповідно до положень частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/16981/17 (провадження № 12-7гс19) зроблено висновок, що «для захисту права власності особи в порядку частини другої статті 386 ЦК України суд повинен установити наявність реальної можливості порушення вказаного права в майбутньому внаслідок протиправного впливу іншої особи».
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року у справі №804/8983/14 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Миру-2013» до Інспекції Державної архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови Інспекції від 29 квітня 2014 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Встановлено, що ТОВ «Миру-2013» у декларації про початок будівництва відомості про використання земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 22 грудня 2011 року не відповідають дійсності, оскільки вказаний договір ніколи не укладався, зазначені ним кадастрові номери земельної ділянки не існують, а ПП «Фірма «ЗЕТ» роботи з технічного нагляду та проектуванню не здійснювались.
За наслідками порушень 18 квітня 2014 року складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів і правил. Підставою для накладення штрафу стало не забезпечення здійснення технічного нагляду за виконанням будівельних робіт на об`єкті. 
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 рокуу справі №804/8909/14  задоволено позов ТОВ «Миру-2013» до Інспекції Державної архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, визнано протиправними та скасовано приписи Інспекції від 18 квітня 2014 року, 23 травня 2014 року про знесення будівлі підприємства торгівлі, накази Інспекції від 24 квітня 2014 року про скасування реєстрації декларацій про початок будівництва та про готовність об`єкту до експлуатації.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 серпня 2015 року, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Миру-2013» про визнання протиправними та скасування приписів та наказів Інспекції.
Постановою Верховного Суду України від 11 жовтня 2016 року у заяві ТОВ «Миру-2013» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України відмовлено. Суди виходили з встановлених обставин самочинного будівництва ТОВ «Миру-2013» будівлі підприємства торгівлі за адресою АДРЕСА_1 , наведення ним недостовірних даних щодо розроблення проектної документації, відповідальної особи за здійснення на об`єкті технічного нагляду. Посилались на статтю 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за якою управління у сфері містобудівної діяльності полягає, зокрема, у державному архітектурно-будівельному контролі, який згідно відповідного Порядку здійснюють Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи та на статті 38, 41 Закону, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, посадовою особою органу архітектурно-будівельного контролю передбачено видачу припису про усунення порушень, а при його невиконанні у добровільному - пред`явлення відповідного позову про знесення самочинного будівництва. З врахуванням вимог закону судами встановлено правомірність дій Інспекції Державної архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області при видачі зазначених приписів та наказів.
Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної  інстанції, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Оскільки даними судовими рішеннями встановленаправомірність дій Інспекції Державної архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області при видачі приписів та наказівстосовно будівлі підприємства торгівлі за адресою АДРЕСА_1 , суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність порушення прав позивача. 
Доводи касаційної скарги про відсутність судових рішень про скасування права власності позивача на дане приміщення не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення, оскільки правомірність набуття права власності не є предметом даного судового розгляду.  
Суд апеляційної інстанції враховуючи що ні позовна заява, ні матеріали справи не містили обставин на підтвердження порушення прав та інтересів ТОВ «Жовтнева-2013» Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції, ОСОБА_1 та ТОВ «Миру-2013», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини зауважує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин першої та другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтнева-2013» залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
Судді:                                                                              І. О. Дундар 
                                                                                      В. І. Журавель
                                                                                      Є. В. Краснощоков
                                                                                      М. М. Русинчук