УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 січня 2020 року
м. Київ
справа № 299/2528/17
провадження № 51-81ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 12016070080000748 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі — КК України).
Суть питання
Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, встановлені ст. 76 КК. 
Також вироком з ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_4 110085 грн. на відшкодування матеріальних витрат та 5000 грн. – у відшкодування моральних страждань.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника потерпілого залишено без задоволення, а вирок суду – без зміни.
Потерпілий ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи поважність його пропуску тим, що він отримав копію ухвали апеляційного суду лише після звернення до суду з письмовою заявою від 08 серпня 2019 року, що присутнім під час проголошення судового рішення він не був і строки оскарження ухвали йому не роз`яснювалися.
З огляду на викладене потерпілий вважає, що строк на касаційне оскарження ним був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду відносно ОСОБА_5 була проголошена 17 вересня 2018 року, отже останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для потерпілого було 18 грудня 2018 року.
Однак потерпілий ОСОБА_4 , звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, яка датована 14 жовтня 2019 року (згідно з датою підписання касаційної скарги), лише 26 грудня 2019 року, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті та інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за штрихкодом відправлення 9030000366489, тобто більше ніж через рік після закінчення, визначеного в ч. 2 ст. 426 КПК, строк на касаційне оскарження. 
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені потерпілим у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини. 
У поданому клопотанні потерпілий не навів жодних доводів на обґрунтування того, що перешкоджало йому звернутися до апеляційного суду для отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції раніше, а не майже через рік після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги його представника, більше того потерпілий не наводить і обґрунтування підстав, які перешкодили йому звернутися з касаційною скаргою до Верховного Суду хоча б 14 жовтня 2019 року, як зазначено в касаційній скарзі.
До того ж, клопотання потерпілого не містить даних про те, яких розумних заходів він вживав для можливості звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду у визначений законом строк.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що потерпілий ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому заявлене потерпілим клопотання не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки потерпілий подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 .
Повернути касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                        ОСОБА_3