ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1082/20 Справа № 205/6056/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів із ОСОБА_2 , - 

                                В С Т А Н О В И Л А:

11 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу (а.с.1).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за її заявою (а.с.8).
Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася за апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.10).
Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції посилався на ч. 9 ст. 165 ЦПК України та виходив із того, що відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України в Дніпропетровській області, боржник ОСОБА_2 , зареєстрованим не значиться.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.
Згідно ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи — боржника.
Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції направляючи запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області для встановлення місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи – боржника, не звернув уваги, на зміст позовної заяви, з якої вбачається, що боржник проживає в АДРЕСА_1 , що є суттєвим для встановлення місця його перебування.
       Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав передбачених ч.9 ст.165 ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість видачі судового наказу у передбаченому діючим процесуальним законом порядку.
       За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
        Керуючись ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

       Судді: