П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1764/19	
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
                                                                                Дата і місце ухвалення  28.10.2019 р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                        Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, рішення та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
12 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просив:
- визнати протиправним та дискримінаційним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі №3177/02-04 від 29.12.2018, про припинення виплати пенсії позивачу, на підставі спливу строку дії його паспорту громадянина України для виїзду за кордон, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачу;
- визнати дії відповідача по припиненню виплати пенсії позивача на підставі спливу строку дії його паспорту громадянина України для виїзду" за кордон - протиправними та дискримінаційними;
- визнати бездіяльність відповідача, що до не продовження виплати пенсії позивачу з січня 2019 року на підставі спливу строку дії його паспорту громадянина України для виїзду за кордон протиправною та дискримінаційною;
- зобов`язати відповідача виплатити усі неотримані позивачем пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з січня 2019 року до фактичного виконання Відповідачем рішення по цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачу, починаючи з січня місяця 2019 року до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачу довічно;
стягнути з відповідача коштів в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач припинив виплату пенсії позивачу на підставі спливу строку дії його паспорту громадянина України для виїзду за кордон.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області по припиненню виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі спливу строку дії її паспорту громадянина України для виїзду за кордон.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з січня 2019 року.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, неповним з`ясуванням судом обставин справи.
Відповідач вважає, що оскільки строк дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я ОСОБА_1 сплинув, та ні представником позивача, ні особисто позивачем до управлінні Фонду дані про подовження паспорту для виїзду за кордон не надавались, підстави для виплати пенсії позивачу в управлінні Фонду були відсутні, що і стало підставою для прийняття рішення від 29.12.2018 року № 1706/03-04 про припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2019 року до надання діючого паспорту, про що 29.12.2018 року представнику позивача повідомлено листом №3177/02-04. 
На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року та прийняття нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13.02.1998 року. По досягненні пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу, позивачу була призначена пенсія за віком. У зв`язку із виїздом позивача на постійне місце проживання до держави Ізраїль, виплата пенсії йому була припинена з 2000 року.
04.08.2017 року представник позивача подав до Генічеського об`єднаного управління ПФУ Херсонської області особисту заяву позивача про поновлення і виплати пенсії, однак, йому було відмовлено листом ГУ ПФУ у Херсонській області № 237/К-99-10 від 11.09.2017.
Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 09.09.2016 у справі № 653/2655/16-а зобов`язано відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком з 29.11.2013 року з проведенням індексації і здійсненням компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із несвоєчасною виплатою незаконно не поновленої, не нарахованої і не виплаченої пенсії.
На підставі рішення суду, Управлінням Пенсійного фонду проведено поновлення пенсії позивачу.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 04.06.2018 року по справі № 653/2321/17 відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивачу з 29.11.2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні у сумі 3263,44 грн., з врахуванням 39-річного стажу, та в розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням його помісячних змін, а також з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходу, як це встановлено постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 09.09.2016 у справі № 653/2655/16-а.
Проте, 04.01.2019 листом №3177/02-04 від 29.12.2018 відповідач повідомив ОСОБА_1 , разом ще з 9 громадянами України, які як і позивач проживають в Ізраїлі, про своє рішення припинити їм виплату пенсії з січня 2019 року, на підставі закінченням строку дії їх паспортів громадян Україні для виїзду за кордон.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.
Колегія суддів суду першої інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Аналогічну норму містить і ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону № 1058-IV з урахуванням рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009.
Так, у вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
В свою чергу, підстави припинення та поновлення виплати пенсії встановлені у ст. 49 Закону №1058-№ 1058-IV, в якій закріплено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Вказаний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку підставою для припинення виплати пенсії позивачу з січня 2019 року став факт закінчення строку дії його паспорту громадянина Україні для виїзду за кордон. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, така підстава для припинення або призупинення виплати пенсії Законом № 1058-ІV не передбачена. 
Відповідачем не надано суду доказів втрати позивачем громадянства України, та/або набуття ним громадянства іншої держави.
В свою чергу, ні Закон № 1058-1У, ні інші закони у сфері пенсійного забезпечення не пов`язують право на одержання пенсії від наявності або відсутності у громадянина закордонного паспорту, або із закінченням строку його дії. При цьому, управління Пенсійного фонду не наділено повноваженнями констатувати факт належності пенсіонера до громадянства України, або його втрати. 
Судом першої інстанції вірно зазначено, що закордонний паспорт є одним з документів, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Згідно з абз. 1 п. 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Але цей обов`язок покладається на особу при зверненні за призначенням пенсії, в даному випадку позивачу вже була призначена та поновлена виплата пенсії.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що в даному випадку у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для зупинення виплати пенсії позивачу. 
Вирішуючи справу суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідачем не приймалось рішення про припинення (призупинення) виплати пенсії, у зв`язку з чим було відмовлено у цій частині позовних вимог. Суд зазначив, що лист від 29.12.2018 року, підписаний в.о.начальника відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області Юркіної Л., про припинення виплати пенсії з січня 2019 року, не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України. В свою чергу, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області по припиненню виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі спливу строку дії її паспорту громадянина України для виїзду за кордон - протиправними та зобов`язання поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з січня 2019 року.
Звертаючись з апеляційною скаргою до суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Херсонській області посилалось на помилковість вказаних висновків суду першої інстанції. До апеляційної скарги відповідачем було надано рішення Головного управління ПФУ в Херсонській області (Управління застосування пенсійного законодавства) від 29.12.2018 року № 1706/03-04 про припинення виплати пенсії, згідно якого на підставі Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596, у зв`язку із закінченням строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон 13.02.2018 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2019 року до надання діючого паспорту.
Однак, вказані у цьому рішенні підстави для припинення пенсії позивачу є безпідставними, оскільки як зазначалось вище, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.
Слід зазначити, що згідно норм ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Колегія суддів вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Враховуючи те, що незаконне припинення виплати пенсії ОСОБА_1 здійснено саме на підставі рішення Головного управління ПФУ в Херсонській області (Управління застосування пенсійного законодавства) від 29.12.2018 року № 1706/03-04, про наявність якого відповідачем не було повідомлено суд першої інстанції,  належним способом захисту прав та інтересів позивача по справі є саме визнання протиправним та скасування цього рішення відповідача.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права.
Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, резюмуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції, шляхом викладення в іншій редакції абзацу другого резолютивної частини.
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року змінити, викласти абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції:
"Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 29.12.2018 року № 1706/03-04 про припинення з 01.01.2019 року виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596, у зв`язку із закінченням строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон 13.02.2018 року".
В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Федусик А.Г.    Шевчук О.А.