КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

     ПОСТАНОВА
     ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа № 756/15872/18 Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А. М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3240/2020 Доповідач: Гаращенко Д. Р.
03 березня 2020 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
Головуючого судді                                        Гаращенка Д.Р.
суддів                                                  Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен України» про захист прав споживача, стягнення коштів,
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» про захист прав споживача.
Просив повернути грошові кошти, сплачені за душ «CUCTORIGINONE» у розмірі 2315,00 грн. та 3 000,00 грн. моральної шкоди, завданої йому діями працівників ТОВ «Леруа Мерлен Україна».
Свої вимоги мотивував тим, що 18.11.2018 року він придбав в ТОВ «Леруа Мерлен Україна» шторки для душової кабіни та душ «CUCTORIGINONE». Після цього, зробивши відповідні заміри, визначивши можливе розміщення придбаних товарів, позивач не мав можливості для їх встановлення, а тому вирішив їх повернути.
26.11.2018 позивач звернувся до ТОВ «Леруа Мерлен Україна» з проханням повернення купленого товару, проте працівниками зазначеного товариства було повернуто кошти лише за шторки для душової кабіни. На прохання повернути кошти за душ працівники ТОВ «Леруа Мерлен Україна» йому відмовили, що обурило позивача та змусило його зробити запис до книги відгуків. Станом на 30.11.2018 вимоги позивача відповідачем не виконані.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 27 грудня 2019 року, подав апеляційну скаргу в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість оскільки винесене з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що як наслідок призвело до неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалення незаконного по суті рішення, просив скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення в якому позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до  ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.11.2019 Позивач придбав в магазині Відповідача товар - душ "Cuctoriginone" вартістю 2 315 грн.
Позовну заяву, в частині стягнення із Відповідача коштів у сумі 2 315 грн., Позивач мотивує тим, що Відповідач відмовився виконувати вимогу Позивача щодо повернення сплачених за Товар коштів, про що позивачем вчинено запис у книзі відгуків.
Позивач написав у книзі скарг та пропозицій де зазначив усю виниклу обставину.  
01.12.2018 р. Відповідачем у книзі відгуків було надано відповідь на заяву Позивача та було запропоновано Позивачу у зручний для нього час звернутися до магазину для вирішення його питання, згідно графіку роботи магазину, що підтверджується копією відповіді із книги відгуків і пропозицій (а.с. 20-22).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що право на розірвання договору та повернення сплаченої грошової суми за товар, виникає у Позивача лише у разі, якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, а із заявою до Відповідача в порядку ч.2 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» Позивач не звертався, то у Відповідача відсутні підстави для розірвання договору та повернення Позивачу сплачені за Товар кошти. Також будь-яких доказів щодо обґрунтування розміру моральної шкоди позивачем не надано
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.
Згідно частини п`ятої ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».
Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Частиною 5 ст. 8 Закону передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Обмін товару належної якості проводиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.
Згідно із приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Споживач має право пред`явити одну із вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї ж статті.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  безпосереднє звернення Позивача із Товаром до магазину для реалізації прав Позивача в порядку ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», є необхідною умовою для реалізації Відповідачем положень зазначеного Закону з метою проведення належного огляду Товару та перевірки його на відповідність вимогам ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», проте жодних доказів звернення Позивача до магазину Відповідача щодо повернення Товару матеріали справи не містять, а тому у Відповідача відсутні підстави для розірвання договору та повернення Позивачу сплачені за Товар кошти.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що Позивачем не доведено порушення його прав споживача з боку Відповідача, а розірвання договору з підстав, наведених Позивачем, не передбачено діючим законодавством.
При перевірці доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності підстав для стягнення з ТОВ «Леруа Мерлен Україна» моральної шкоди на підставі положень ЗУ «Про захист прав споживача», колегія суддів виходить з наступного.  
Відповідно до роз`яснень викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а також має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Оскільки вимоги позивача залишені без задоволення, то підстав для відшкодування моральної шкоди немає. 
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у відшкодуванні моральної шкоди. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                                                             Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                                         Т.О. Невідома

                                                                                                                     А.А. Пікуль