УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 682/1787/19
Провадження № 22-ц/4820/70/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 лютого 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Журбіцький В.О. 

за участю учасників справи: представника апелянта Москалюк С.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року (суддя Зеленська В.І.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У червні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що на підставі кредитного договору № б/н від 11.08.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 80 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік відповідно до п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. 
Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в Приватбанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Свідченням визнання угоди відповідачем є використання кредитних коштів по картрахунку.
Проте, ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 12.05.2019 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 166 804 грн. 23 коп., яка складається з:
-107 560 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом;
-59 243 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача частину боргу за кредитним договором № б/н від 11.08.2016 року в сумі 127 932,03 грн., яка складається з: 107 560,51 грн. - заборгованість за кредитом, 20 371,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 11.08.2016 року по 30.09.2018 року та 1921 грн. судових витрат.
       Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року відмовлено АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.08.2016 року, що утворилася станом на 12.05.2019 року, в сумі 127 932, 03 грн.
Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
Вважає вказане рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, а також розрахунок заборгованості, тоді як відповідачем ці докази не спростовані. 
Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладення договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Крім того, як зазначає апелянт, одночасно із свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, що вбачається з виписки по картковому рахунку, яка є належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта. Відмовляючи у позові суд не дав оцінки наданим доказам.
Крім того, позивач неодноразово надавав пояснення щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту, довідка про зміну умов кредитування (кредитного ліміту) була надана суду першої інстанції та міститься в матеріалах справи, проте суд не дав оцінки зазначеному доказу.
Доказів того, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, останній не надав. Відповідач зобов`язався самостійно знайомитися зі всіма змінами на сайті Приватбанку.
Крім того, апелянт зазначає, що якщо суд не згоден з розрахунком заборгованості, він повинен був надати свій розрахунок, що не було зроблено судом першої інстанції. При цьому банк посилається на постанову Верховного Суду по справі №755/7704/15-ц. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року – залишити без змін як законне і обґрунтоване. Вважає, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав для скасування рішення. Зазначає, що надана позивачем копія анкети-заяви не може бути належним доказом, виходячи з того, що підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не є договором приєднання.
Крім того, відповідач зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювались самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом. Проте позивач не надав доказів того, що відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами, правилами та тарифами банку, що додані до позовної заяви.
На думку відповідача не відповідає дійсності твердження позивача про те, що відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, виявив бажання отримати кредитні кошти. Так, у змісті самої анкети відсутні будь-які умови та будь-які посилання на отримання кредиту. Таким чином, з наданих позивачем доказів підтверджується лише факт підписання 11.08.2016 року відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій не зазначено ні про видачу будь-яких платіжних чи кредитних карток, ні розмір кредитного ліміту, ні розмір та порядок нарахування процентів, ні розмір та підстави нарахування пені та штрафу.
Враховуючи вимогу закону про дотримання строків розгляду справи, наявність у відповідача представника, який давав пояснення по справі, Хмельницький апеляційний суд відхилив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "Приватбанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Закріпивши принцип змагальності сторін, ЦПК України гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, наданий позивачем, не містить відомостей про те, що після укладення кредитного договору 11.08.2016 року ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт 80 000 грн.; сума кредитного ліміту на момент укладення кредитного договору з відповідачем взагалі не визначена.
За висновками суду першої інстанції позивач не надав доказів про видачу відповідачу кредитної картки, а також про зарахування на картковий рахунок відповідача кредитного ліміту в сумі 80 000 грн.
В розрахунку заборгованості містяться відомості про сальдо поточної заборгованості відповідача за договором № б/н від 11.08.2016, починаючи з 11.12.2017 року, але сума встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку на час укладення договору з 11.08.2016 року не визначена і прослідкувати механізм виникнення заборгованості неможливо. 
Суду також не надано підтвердження про згоду ОСОБА_1 на встановлення йому кредитного ліміту в сумі 80 000 грн. та необґрунтовано збільшення заборгованості відповідача відповідно до наданого розрахунку. Позивачем не доведено, що кошти, вказані у розрахунку заборгованості, пов`язані з кредитним договором № б/н від 11.08.2016 року, на який посилається в позовній заяві.
Матеріали справи не містять підтверджень, який саме Тариф був узгоджений з відповідачем і підлягає застосуванню у цій справі, а також відомостей про те, що відповідач розумів і ознайомився та погодився з таким Тарифом і Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що він взагалі отримав кредит, а вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі не містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Роздруківка із сайту позивача, за висновками суду, є неналежним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Також суд зазначив, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді суму кредиту та ціну договору.
Судом зазначено, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювались самим банком, тому позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, тому немає підстав вважати, що Умови та правила надання банківських послуг є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦПК України.
       Однак, з таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.
Судом першої встановлено, що позивачем надано підписану відповідачем Анкету-заяву від 11.08.2016 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій вказано, що Анкета-заява разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір (а. с. 8).
В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11.08.2016 року сума кредитного ліміту та процентна ставка не визначені, вид Тарифів, що застосовуються саме до цього Договору, не вказаний. У цій Анкеті-заяві відсутні будь-які умови договору про встановлення кредитного ліміту та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором від 11.08.2016 року (а. с. 6-7).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування суми тіла кредиту та заборгованості по процентах за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку і Витяг з Тарифів Банку, як невід`ємні частини спірного договору.
       Крім того, на підтвердження своїх вимог позивач надав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір Б/н), та виписку про рух коштів, з якої вбачається, що відповідач оплачував коштами з кредитної картки покупки в магазинах, поповнював телефон та переводив на картки родичів, в тому числі і дружини, що зазначена в анкеті-заяві (а. с. 107, 56-88).
       Зазначені докази спростовують висновок суду першої інстанції, що позивач з банком не обумовили кредитний ліміт, що ОСОБА_1 не було видано кредитну картку.
        ОСОБА_1 не надано суду доказів, що він звертався до банку з заявою про закриття кредитної картки та зменшення йому кредитного ліміту.
       Крім того, відповідач на підтвердження своїх заперечень не надав доказів про відсутність операцій з банком на суму, що заявив банк. 
За таких обставин висновок суду, що позивач не надав належних доказів укладання договору між сторонами та отримання коштів відповідачем є необґрунтованим. Тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по тілу кредиту слід скасувати та в цій частині позов задовольнити.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, що сторони обумовили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, то в цій частині рішення суду слід залишити без змін.
Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, встановивши, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, скасовує рішення суду першої інстанції.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило при поданні позовної заяви 1921 грн. судового збору (а. с. 1), за подання апеляційної скарги - 2881,50 грн. судового збору (а. с. 155), а разом 4802 грн. 50 коп. Позов задоволено на 84,07%. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 4037 грн. 46 коп. судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по тілу кредиту скасувати.
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій обл. 26.04.2002 року, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, 107560 грн. 51 коп. заборгованості по тілу кредиту та 4037 грн. 46 коп. судових витрат.
В решті рішення залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
 
       Повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк