ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/681/20 Справа № 190/190/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Семенников О. Ю. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що відповідно до зобов`язань за договорами позики від 2009 року відповідач взяв в позику грошові кошти на загальну суму 599 228,56 грн., які своєчасно не повернув, у зв`язку з чим позивачем нараховані проценти за користування позикою за 2011 рік в сумі 46 440,17 грн., інфляційні витрати за 2011 рік 27 564,48 грн., 3% річних за 2011 рік в сумі 17 976,84 грн., які відповідно  ОСОБА_3  просить стягнути з ОСОБА_1  за поданим позовом. 
Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту укладення між сторонами договорів позики від 03 лютого 2009 року, 06 лютого 2009 року, 07 лютого 2009 року, 08 лютого 2009 року, 20 лютого 2009 року, 22 лютого 2009 року, 11 березня 2009 року, 07 квітня 2009 року, 07 травня 2009 року, щодо отримання відповідачем грошових коштів від позивача, неповернення боргу відповідачем в розмірі 599 228,56 грн..
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не визнає дані, які зазначені у розписках та сам борг. Крім того, апелянт зазначає, що в зв`язку із неналежним повідомленням його про розгляд справи, він був позбавлений права на подання заяви про застосування позовної давності. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 599 228,56 грн. за договорами позики.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року вказане рішення суду суду скасоване та ухвалене нове судове рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 борг у загальному розмірі 15860 доларів США.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 заявляючи вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та відсотків, виходив, саме з загальної суми заборгованості — 599 228,00 грн., тоді як постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, яка набрала законної сили, стягнуто 15860 доларів США, а також боргові зобов`язання між сторонами були виражені в доларах США, тоді як ст. 625 ЦК України застосовуєтьбся виключно до національної валюти.
Крім того, відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Враховуючи, що заявляючи позовні вимоги, ОСОБА_3 здійснював розрахунки інфляційних втрат, 3 % річних та відсотків з суми - 599228,00 грн, яка була стягнута рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року, тоді як за розписками позивач надавав відповідачу у борг іноземну валюту, а також враховуючи, той факт, що зазначене рішення було скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду та ухвалено нове судове рішення, яким з  ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 15860 доларів США, - колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог.
При цьому, колегія суддів звертає увагу позивача, що він не позбавлений права звернутися до суду за захистом порушеного права в інший спосіб.
Таким чином, оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 ..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1393,50 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 – задовольнити.
Заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2013 року - скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1393,50 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко