УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
3 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 306/2149/19
провадження № 61-1836ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Укргазбанк», 
відповідачі: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянувши касаційну скаргу приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішень державного реєстратора,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - АТ «Укргазбанк») до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішень державного реєстратора.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, АТ «Укргазбанк» оскаржило його у апеляційному порядку.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Укргазбанк» задоволено, ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції помилково застосовано положення пункту 3 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, оскільки у провадженні іншого суду справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не перебуває.
Не погоджуючись із постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д. В.подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і залишити в силі ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2019 року. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
З аналізу статті 389 ЦПК України вбачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Касаційну скаргу приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д. В. обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Вважає, що суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову, не врахував, що у провадженні іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до змісту пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком або правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України установлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до змісту наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору, тобто ідентичними є склад учасників цивільного процесу, підстава звернення до суду та матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц вже виклала висновок щодо поняття тотожності позовів у розумінні цивільного процесуального закону. 
Суд апеляційної інстанції за матеріалами апеляційної скарги установив, що АТ «Укргазбанк» звернувся із позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішень державного реєстратора.
Також апеляційним судом установлено, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 826/4866/18 за позовом АТ «Укргазбанк» до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В. про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії.
Посилання заявника на те, що у провадженні іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення і відхиляються касаційним судом, оскільки у цивільній справі № 306/2149/19 та адміністративній справі № 826/4866/18 спір виник між різними сторонами, що унеможливлює визначення даних справ як тотожних і застосування до спірних правовідносин положень пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України. 
Апеляційний суд, встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2019 року і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В. на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення. Судове рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В. не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В. на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року колегія суддів відмовляє.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюприватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішень державного реєстратора.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов