ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2292/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/521/20	Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2019 року, постановлене суддею Левицькою Т.В.,
по справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
07.11.2016 ПАТ «Акцент-Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.03.2013. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 24.10.2016 у розмірі 21147,61 грн., яка складається із: 1193,82 грн. – заборгованість за кредитом; 15570,57 грн. – проценти за користування кредитом; 2900,00 грн. – пеня та комісія; 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 983,22 грн. – штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.
Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2019 року позов ПАТ «Акцент-Банк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.03.2013 в розмірі 1193,82 грн. та 68,90 грн. судового збору. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню з відповідача підлягає виключно заборгованість за кредитом, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність договірних правовідносин між банком та  ОСОБА_1 щодо сплати процентів, пені, комісії та штрафів.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, АТ «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Зазначає, що відповідач в анкеті-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під підпис факт ознайомлення із такими умовами кредитування та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку.
Посилаючись на розрахунок заборгованості, складений банком, вважає, що користування відповідачем кредитними коштами також свідчить про її обізнаність з умовами кредитування, оскільки даний договір є договором оферти та не вимагає від кредитора обов`язку відібрання підпису позичальника під наданою інформацією. 
У відповідності до положень ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України фактичне прийняття відповідачем пропозиції до укладення договору дією та сплата періодичних платежів є доказом виконання банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Просить застосувати до спірних правовідносин позиції Верховного Суду щодо дійсності Умов і Правил, що викладені у постановах від 09.07.2018 по справі №202/19403/13-ц, від 18.04.2018 по справі №705/6051/15-ц, від 14.02.2018 по справі №265/7652/15-ц, у постановах по справах №203/7644/13-ц, №2604/29253/12-ц.
Заперечує висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення із відповідача процентів за користування кредитними коштами, що прямо передбачено ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України та які підлягають стягненню у розмірі облікової ставки Національного банку України.
06.02.2020 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, просить апеляційну скаргу відхилити. 
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2013 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку та погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона з ними ознайомлена та згодна. За умови такої домовленості позичальник отримав платіжну картку кредитка «Універсальна», розмір кредитного ліміту у заяві-анкеті не встановлено./а.с.6/
Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (тарифний план «55 дні») розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, базова процентна ставка на залишок заборгованості (після закінчення льготного періоду) – 2,5%; базова процентна ставка на залишок власних коштів (більше 100 грн.) – 10%./а.с.7/
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 24.10.2016 становить 21147,61 грн., яка складається із: 1193,82 грн. – заборгованість за кредитом; 15570,57 грн. – заборгованість за процентами; в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість – 145,28 грн.; несплачені проценти на прострочену заборгованість – 15425,29 грн.; комісія, в т.ч.: 2900,00 грн. – нарахована комісія; 148,22 грн. – заборгованість по судовим штрафам./а.с.4-5/
Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачем не дотримано строк виконання зобов`язання, а тому стягненню із неї підлягає заборгованість за тілом кредиту. Підстави для стягнення відсотків та інших штрафних санкцій відсутні, оскільки банком не доведено належними та допустимими доказами повідомлення споживача про такі умови кредитування.
Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права.
Частиною першою статті 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як убачається із матеріалів справи, 01.03.2013 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку./а.с.6/ Наявна у матеріалах справи копія такої анкети містить персональні дані позичальника, проте не містить жодних узгоджених сторонами істотних умов кредитування, зокрема, розміру кредитних коштів, отриманих позичальником, процентної ставки, комісії, пені та штрафів. 
Твердження позивача, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг із усіма істотними умовами кредитування, та як договір оферти, не потребує підпису позичальника на кожному документі, колегією суддів відхиляються. 
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, яка є обов`язковою для врахування, розроблені банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома, як слабшої сторони у зобов`язаннях, у зв`язку із чим банк має довести, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано. Тоді як наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку та тарифи неможна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та Правила банківських послуг», які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Наведена банком у апеляційній скарзі практика Верховного Суду за 2018 рік щодо дійсності Умов і Правил таких висновків не спростовує та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується конкретних судових справ і сформована раніше ніж правова позиція Великої Палати, яка має узагальнююче значення та сформована пізніше. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що позичальник був повністю проінформований про умови кредитування та погодився з їх виконанням, взявши на себе зобов`язання ознайомлюватися зі змінами до них на сайті банку, апеляційним судом відхиляються, оскільки зводяться до довільного тлумачення позивачем норм права на свою користь та не звільняють його від обов`язку повідомляти споживача про умови кредитування. 
Наведене виключає підстави для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634, ст.638 ЦК України та спростовує доводи апеляційної скарги, що фактичне прийняття відповідачем пропозиції до укладення договору дією та сплата періодичних платежів є доказом виконання банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому апеляційний суд враховує раніше викладену позицію Верховного Суду, за якої пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та Правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України, що полягало у безпідставній відмові у стягненні із відповідача процентів за користування кредитними коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України, колегією суддів відхиляються. По-перше, такі твердження суперечать принципу диспозитивності; по-друге, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки у суді першої інстанції банком не змінювалися підстави позову та не уточнювалися вимоги в частині розміру процентів згідно облікової ставки Національного банку України та підстав їх нарахування, такі доводи виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення. 
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10.02.2020.
Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська