Номер провадження: 33/813/133/20
Номер справи місцевого суду: 496/2550/19 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Томашевської К.В., адвоката – Чижова В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,
встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. Зі змісту вказаної постанови, вбачається що 30.06.2019 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області керував автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичній установі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що працівниками Біляївського ВП було складено протокол серії БД №399901. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відмовився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із тим, що не мав наміру керувати автомобілем;
2)судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування копії технічного запису із нагрудної камери – відео реєстратора інспектора патрульної поліції;
3)представлені письмові пояснення свідків не відповідають змісту складеного працівником поліції протоколу, у зв`язку із відсутністю зазначення часу заявленої його відмови від проходження огляду, крім того судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_4 перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова районного суду – без змін з наступних підстав.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 399901 від 30.06.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 30.06.2019 року о 21:50 год. в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та використання алкотестеру Drager відмовився в присутності двох свідків. Даний протокол також містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, в якому зазначено, що керував автомобілем ВАЗ 2106, перед цим вживав пиво 0,25 л. від експертизи та продуття в алкотестер Drager відмовився. Потокол підписано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з протоколом згоден.
-пояснення ОСОБА_1 від 30.06.2019 року з яких вбачається, що він 30.06.2019 року в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав пиво у кількості двох бокалів. Його зупинили співробітники поліції по вул. Центральній, які запропонували пройти медичний огляд в медичній установі, однак ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Також в поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що він визнає свою вину та просить суворо не карати.
-пояснення свідка ОСОБА_3 від 30.06.2019 року з яких вбачається, що його було зупинено співробітниками поліції та запрошено у якості свідка. В його присутності та присутності іншого свідка ОСОБА_1 пояснив, що перед тим, як керувати автомобілем ВАЗ 2106 вживав пиво. Пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі або за допомогою приладу алкотестер Drager відмовився.
-пояснення свідка ОСОБА_2 від 30.06.2019 року з яких вбачається, що його було зупинено співробітниками поліції та запрошено у якості свідка факту керування автомобілем ВАЗ 2106 ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі або за допомогою приладу алкотестер Drager відмовився.
Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, в апеляційний суд викликалися свідки для надання особистих пояснень у справі. Так, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що його було зупинено співробітниками поліції та запрошено у якості свідка зафіксувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестер Drager. В присутності свідка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестер Drager, а також пройти огляд в медичній установі.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_1 вживали алкогольний напій пиво. Присутнім коли ОСОБА_1 відмовлявся у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння він не був.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не керував транспортним засобом та представлені письмові пояснення свідків не відповідають змісту складеного працівником поліції протоколу, у зв`язку із відсутністю зазначення часу заявленої його відмови від проходження огляду не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 399901 від 30.06.2019 року, а також з його особистих пояснень та пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 30.06.2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
К еруючись ст.ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова