ПОСТАНОВА
Іменем України

17 лютого 2020 року 
Київ
справа №712/1688/17
адміністративне провадження №К/9901/20642/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №712/1688/17
за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за участю третьої особи - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - про скасування постанов, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області на постанову  Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року, прийняту в складі головуючого судді Троян Т.Є. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Бужак Н.П., Сорочка Є.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У лютому 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області звернулося до суду з позовом, в якому просило:
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про накладення штрафу в сумі 10200 грн від 27.01.2017;
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про стягнення виконавчого збору в сумі 12800 грн від 27.01.2017;
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про стягнення виконавчих витрат у сумі 99,58 грн від 27.01.2017;
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення виконавчого збору в сумі 12800 грн;
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення штрафу в сумі 5100 грн;
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення штрафу в розмірі 10200 грн;
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення виконавчих витрат в сумі 99,58 грн.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою  Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково: скасовано постанову державного виконавця про накладення штрафу в сумі 10200 грн від 27.01.2017 (ВП 51524752); скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення штрафу в розмірі 5 100 грн; скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення штрафу в розмірі 10 200 грн; у решті позовних вимог відмовлено.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Суд зазначив, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
5.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня  2017 року скасовано постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року. Прийнято нове судове рішення яким позов задоволено частково: скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко Світлани Миколаївни від 27 січня 2017 року №51524752 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
6.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко Світлани Миколаївни від 27 січня 2017 року №51524752 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.          Не погоджуючись із постановою  Соснівського районного суду м. Черкаси від    25 квітня 2017 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області подало касаційну скаргу. Позивач у касаційній скарзі просить змінити постанови судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування постанов по виконавчому збору (постанова ВП №51524752 від 27.01.2017 про стягнення виконавчого збору в сумі 12800 грн; постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.01.17 за постановою №51524752 та стягнення виконавчого збору в сумі 12800 грн) та постанов щодо витрат виконавчого провадження (постанова ВП №51524752 від 27.01.2017 про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі              99, 58 грн; постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 за постановою №51524752 та стягнення витрат виконавчого провадження в сумі            99, 58 грн).
8.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області рішення суду щодо перерахунку та виплати пенсії було виконано в добровільному порядку, що підтверджується протоколом від 21 липня 2015 року. Касатор зазначає, що Управління зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії, а пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі, тому відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами по стягненню періодичних платежів.
IV. Позиція інших учасників справи
9.          Відповідач надав до суду заперечення на касаційну скаргу,  в якому просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
10.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області на постанову  Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року.
11.          12 лютого 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Желтобрюх І.Л. (головуючому судді), Булоусу О.В., Стрелець Т.Г.
12.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 30 травня 2019 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 30 травня 2019 року №519/0/78-19. 
13.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від               16 серпня 2019 року касаційну скаргу прийнято до провадження. 
14.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від              14 лютого 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 17 лютого 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
15.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.02.2015 по справі №712/327/15-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду в                м. Черкасах Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у обсязі не нижче 10 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи в обсязі 100% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 15.07.2014.
16.          Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 указана постанова суду першої інстанції залишена без змін.
17.          У відділі примусового виконання рішень знаходився виконавчий лист №712/327/15-а, виданий 27.10.2015 Соснівським районним судом міста Черкаси по вказаній справі.
18.          На адресу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області від 15.07.2016 №10975/12 про виконання рішення суду, згідно якого позивач повідомив про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та нарахування до сплати 4781,12 грн. Однак виплата зазначених сум буде проведена при надходженні коштів з Державного бюджету.
19.          17.11.2016 за невиконання рішення суду без поважних причин державним виконавцем накладено штраф на боржника в сумі 5100 грн. В подальшому вказана постанова скасована постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2017 у межах справи №712/13947/16-а.
20.          27.01.2017 відповідачем у межах виконавчого провадження №51524752 винесено постанови: про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 10 200 грн; про стягнення виконавчого збору на суму 12 800 грн; про стягнення витрат виконавчого провадження на суму 99,58 грн;
21.          27.01.2017 направлено подання до Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області щодо вирішення питання про притягнення до відповідальності винних осіб за невиконання рішення суду. За результатами здійснених виконавчих дій винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
22.          31.01.2017 відповідачем прийняті постанови про відкриття окремих виконавчих проваджень: №53310947 з примусового виконання постанови від 17.11.2016 про накладення штрафу на суму 5 100 грн; №53311178 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору на суму 12 800 грн; №53311062 з примусового виконання постанови про накладення штрафу на суму 10 200 грн; №53311129 з примусового виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження на суму 99,58 грн;
23.          Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
24.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25.          Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;                         10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
26.          Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від               02 червня 2016 року №1404-VIII (у редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до приписів пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу є виконавчими документами.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.
Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
27.          Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від                   02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України                    02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016; далі - Інструкція).
Згідно з пунктом 2 Розділу VІ Інструкції 2 витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.
У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
Абзацом 3 частини 3 статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
Так, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016  2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать, виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій, послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, банківські послуги при операціях з іноземною валютою, сплата судового збору, плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
28.          8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, внесені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
29.          За наведених підстав розгляд цієї справи вирішується за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до 8 лютого 2020 року.
30.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
31.          Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанції, постановою державного виконавця від 27.01.2017 (а.с. 51) виконавче провадження № 51524752 було закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, тому, враховуючи, що виконавчий збір у цьому провадженні стягнуто не було, у державного виконавця виник обов`язок на підставі частини третьої статті 40 Закону                      №1404-VIII  винести постанову про його стягнення.
32.          Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем правомірно було прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 27.01.2017 у розмірі 12 800 грн (а.с. 7).
33.          Необґрунтованими є посилання касатора на те, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, оскільки виконавчий лист у справі №712/327/15-а носить зобов`язальний характер, тому пункт 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII не може бути застосований до спірних правовідносин.
34.          Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права вже була висловлена в постанові Верховного Суду від 23.01.2019 №703/1086/17 і колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для відступу від неї.
35.          В аспекті спірних правовідносин та їхнього правового регулювання колегія суддів Верховного Суду зазначає, що витратами виконавчого провадження є фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на поштову кореспонденцію, друк документів тощо). Такі витрати, на відміну від виконавчого збору, боржник повинен компенсувати незалежно від того, чи він виконав судове рішення у добровільному порядку. 
36.          У справі встановлено, що виконавче провадження закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, що є підставою для винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
37.          Правову позицію аналогічного змісту Верховний Суд висловив, зокрема, у постанові від 08 травня 2019 року у справі №751/5338/17.
38.          Таким чином, правильними є висновки суду апеляційної інстанції про те, що  відповідачем правомірно було прийнято оскаржувану постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 27.01.2017 у розмірі 99, 58 грн та розраховано витрати виконавчого провадження.
39.          Посилання касатора на те, що відповідач не має права стягувати з нього виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що  кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є безпідставними, оскільки  норми Закону №1404-VIII не передбачають необхідності врахування фінансового стану, джерел фінансування та приналежності коштів боржника при вирішенні питання стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
40.          Щодо оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
41.          Аналіз положення пункту 2 Розділу VІ Інструкції та пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII дає підстави для висновку про те, що відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами - постановами державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження не суперечить вимогам чинного законодавства. 
42.          З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що на дату відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа, у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати/не зазначати у постанові про відкриття виконавчих проваджень питання про стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим документом. Вказане стосується і питання про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, оскільки воно нерозривно пов`язано з наслідками відкриття виконавчого провадження та не залежить від результатів такого виконання. Як наслідок, у відповідача були всі законні підстави для прийняття оскаржуваних постанов про відкриття виконавчих проваджень щодо виконання постанов державного виконавця про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 31 січня 2017 року (а.с. 9, 10, 11,12).
43.          Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права вже була висловлена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 №712/394/17-а і колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для відступу від неї.
44.          Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
45.          З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
IХ. Судові витрати
46.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області залишити без задоволення.
2.          Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня            2017 року в справі №712/1688/17 залишити без змін.
3.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          С.А. Уханенко