Справа № 143/495/19
Провадження № 22-ц/801/313/2020
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Марченко Л. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року	Справа № 143/495/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О., 
за участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р., представника ОСОБА_1 - адвоката Шиманського В.М., представника ОСОБА_2 - адвоката Рябчинського О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування, 

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.11.2018 з листа Станилівської сільської ради Погребищенського району за вих. № 228 від 23.11.2018 він дізнався, що 30.10.2012 Погребищенським районним судом Вінницької області було прийнято рішення у справі №220/2356/2012 за заявою прокуратури Погребищенського району, за участю заінтересованої особи Станилівської сільської ради Погребищенського району про визнання спадщини відумерлою, зокрема було визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді земельної ділянки, розміром 3,4га, розташованої на території Станилівської сільської ради, за територіальною громадою Станилівської сільської ради. Під час розгляду даної справи він не залучався з невідомих йому причин, оскільки померлий ОСОБА_3 є його відчимом, і заявник є його єдиним спадкоємцем, який повинен був би бути залученим до розгляду даної справи.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.02.2019 у справі №220/2356/2012 було задоволено його апеляційну скаргу, рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.10.2012 скасовано, а заяву Прокурора Погребищенського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою - залишено без розгляду. Також під час розгляду апеляційної скарги було встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІV-ВН № 000080 ОСОБА_3 був власником земельної ділянки загальною площею 3,47 га, яка знаходиться на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, цільове призначення землі: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
ОСОБА_3 в 1986 році прийшов проживати до його покійної матері - ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , так ОСОБА_5 фактично був йому вітчимом, що підтверджується довідкою Станилівської сілької ради №442 від 16.11.2018, згідно якої в погосподарській книзі N1 за 1986-1990 роки в одному житловому будинку в АДРЕСА_1 проживали такі члени сім`ї: серед яких зазначено його - ОСОБА_1 , його покійну матір - ОСОБА_4 та вітчима - ОСОБА_3 . 
Довідкою Станилівської сільської ради № 449 від 19.11.2018 року підтверджено, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1991-1995 роки, проживали в одному житловому будинку в АДРЕСА_1 такі члени сім`ї, в тому числі ОСОБА_1 , його мати - ОСОБА_4 та вітчим - ОСОБА_3 . 
Довідкою Станилівської сільської ради № 448 від 19.11.2018 підтверджено, що згідно запису в погосподарській книзі № 1 за 1996-2000 роки, проживали в одному житловому будинку в АДРЕСА_1 такі члени сім`ї, в тому числі він, ОСОБА_1 , його мати - ОСОБА_4 та вітчим - ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.10.2012 за № 31917958 в спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкритих спадкових справ після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки ОСОБА_3  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина відкрилась до 01.01.2004 року то порядок оформлення спадкування регулюється не лише ЦК УРСР, але й положенням книги VI "Спадкове право" ЦК України. 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду,  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від представника позивача - адвоката Шиманського В.М., в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, натомість апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39), відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, загальною площею 3.47 га, яка розташована на території Станилівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV - ВН № 000080, виданого 15.03.2002 Станилівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області від 19.09.2002 (а.с. 15).
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.10.2012 у справі №220/2356/2012 за заявою прокуратури Погребищенського району, за участю заінтересованої особи Станилівської сільської ради Погребищенського району про визнання спадщини відумерлою, заяву задоволено - визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді земельної ділянки, розміром 3,47 га, розташованої на території Станилівської сільської ради, за територіальною громадою Станилівської сільської ради (а.с. 6).
23.11.2018 листом Станилівської сільської ради Погребищенського району за вих. № 228 позивача ОСОБА_1 було повідомлено, що 30.10.2012 рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області за заявою прокуратури Погребищенського району, за участю заінтересованої особи Станилівської сільської ради Погребищенського району про визнання спадщини відумерлою, було визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді земельної ділянки, розміром 3,47 га, розташованої на території Станилівської сільської ради та за Станилівською сільською радою визнано право власності на зазначену земельну ділянку (а.с. 5).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.02.2019 у справі № 220/2356/2012 було задоволено апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Шиманського В.М., рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.10.2012 скасовано, а заяву прокурора Погребищенського району Вінницької області Крижового Олександра Леонідовича про визнання спадщини відумерлою - залишено без розгляду та роз`яснено заявнику право подати позов до суду з порушеного питання на загальних підставах, з тих причин, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції не перевірив у повному обсязі фактичних обставин справи, не перевірив чи є спадкоємці ОСОБА_3 , які прийняли спадщину або відмовилися від її прийняття, або спадщина перейшла до держави. Аналіз фактичних обставин свідчать про наявність спору про право стосовно спадщини у вигляді вищезазначеної земельної ділянки спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 7-9).
Позивач ОСОБА_1  фактично прийняв спадщину після смерті вітчима  ОСОБА_3 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1  у виді земельної ділянки, розміром 3,47 га, розташованої на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, оскільки з 1983 по 1997, день смерті спадкодавця, проживав разом із ОСОБА_3  в одному житловому будинку в АДРЕСА_1  та має намір оформити спадщину, що підтверджується довідками, виданими Станилівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області № 442 від 16.11.2018, № 448, 449 від 19.11.2018 (а.с. 10-12) та показами свідків  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 .
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа  ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня. (а.с. 90-91). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені правовідносини регулюються ЦК України 2004 року, і відповідно до ст. 1264 ЦК України ОСОБА_1 являється спадкоємцем четвертої черги.
Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Цивільний кодекс України, що прийнятий Законом України від 16 січня 2003 року № 435-IV та набрав чинності 01 січня 2004 року, регулює у книзі шостій «Спадкове право» загальні положення про спадкування, питання спадкування за заповітом та за законом, здійснення права на спадкування, виконання заповіту, оформлення права на спадщину, спадковий договір тощо.
При цьому у п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (стаття 526 ЦК УРСР).
Статтею 529 ЦК УРСР було врегульовано питання першої черги спадкоємців за законом: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга), що визначено статтею 530 ЦК УРСР.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР у випадку, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (у пункті 1) з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Станилівської сільської ради № 448 від 19.11.2018 року.
Відповідно до норм ЦК УРСР ОСОБА_1 не відноситься до спадкоємців першої і другої черги, заповіт на нього не видавався, а тому він і не може успадкувати земельну частку (пай), що залишилась після смерті вітчима - ОСОБА_3 .
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 серпня 2019 року у справі №695/104/14,
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливе застосування у даних правовідносинах правил глави шостої Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки норми пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом) слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР, що підтверджується роз`ясненням у пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». 
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
За таких обставин, апеляційна скарга  ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що в задоволенні позову  ОСОБА_1  відмовлено, то понесені  ОСОБА_2  судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід стягнути з позивача на її користь. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  1152,60 грн судового збору сплаченого останньою за подання апеляційної скарги. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:                  В.П. Рибчинський
Судді:                                         Л.О. Голота
                                                               Т.О. Денишенко