Ухвала    
30 січня 2020 року
м. Київ
справа № 753/16623/19
провадження № 61-1381 ск 20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» на рішення Дарницького районного суду м. Києва  від 07 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду                   від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі -             АТ «Херсонська теплоелектроцентраль») та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 69 182 грн 21 коп. та допустити негайне виконання рішення в межах суми виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 29 705 грн 34 коп.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 жовтня 2019 року  позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 69 182 грн 21 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат. Відповідно до статті 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення у межах суми виплати заробітної плати за один місяць.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 7 жовтня 2019 року залишено без змін.
У січні 2020 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
У вказаній справі ціна позову становить 69 182 грн 21 коп., яка станом 
на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом            в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме -  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Посилаючись на вищезазначені норми процесуального закону,                              АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» разом з тим не додало до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції, оскільки судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services 
v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.
Враховуючи викладене, АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» на рішення Дарницького районного суду м. Києва  від 07 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Суддя                                                                                                                    С. Ф. Хопта