ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2020 року           справа №360/4337/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Овчаренка Євгена Вікторовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року (повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4337/19 (головуючий І інстанції Захарова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправної відмови, зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                   
                                                УСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – Управління) з такими вимогами:
1) визнати протиправною відмову відповідача, яка полягає у не призначенні позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги в порядку статті 23 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ); 
2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги в порядку статті 23 Закону № 2262-ХІІ.
В обґрунтування вимог зазначено, що 31 травня 2019 року позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII). Згідно з витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 22.05.2019 № 410 о/с «По особовому складу», вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні дорівнює: 18 років 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні: 10 років 05 місяців 17 днів. Пільгове обчислення вислуги років позивача було здійснено на підставі послужного списку та відомостей про його участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою ГУНП в Луганській області про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 04.07.2019 № А-52. В свою чергу, в період служби в поліції позивач отримав III групу інвалідності, у зв`язку з чим отримав право на отримання пенсії по інвалідності, яка була йому призначена. Згодом, оскільки вислуга років позивача дорівнює 29 років 05 місяці 11 днів, що відповідно до статті 12, 17, 17-1 Закону № 2262-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначенім та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі – Порядок № 393), дає йому право на призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 09 серпня 2019 року звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії у розмірі пенсії за вислугу років в порядку статті 23 Закону № 2262-ХІІ. 
10.09.2019 поштовим зв`язком простою кореспонденцією позивач отримав лист (відповідь) від відповідача від 05.09.2019 № 729/3-11, згідно з яким повідомлялося, що позивач не має право на пенсію, оскільки відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ перелічено умови призначення пенсій за вислугу років, а саме: відповідно до п. «а» пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема в період з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше. Ознайомившись з листом відповідача, яким фактично було відмовлено позивачу в призначенні пенсії у розмірі пенсії за, вислугу років, а також з підставами такої відмови, та систематизуючи усі наявні обставини та юридичні факти, позивач дійшов висновку про протиправність рішення відповідача. 
Представник позивача вказує, що позивач на час звільнення з поліції та призначення пенсії по інвалідності мав для призначення пенсії 29 років 05 місяці 11 днів, тому, на його думку, відповідач неправомірно відмовив у призначення пенсії по інвалідності у розмірі за вислугу років відповідно до вислуги на підставі статті 23 Закону № 2262-ХІІ, оскільки це також пов`язано зі спеціальним статусом: учасник бойових дій, участь в АТО, участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 09 серпня 2019 року про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 серпня 2019 року про призначення пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Закону № 2262-XII та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.
У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмову Управління, яка полягає у не призначенні, ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги в порядку статті 23 Закону № 2262-ХІІ та зобов`язання призначити пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги в порядку статті 23 Закону № 2262-ХІІ відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги стверджується про наявність у позивача права на призначення йому пенсії в розмірі пенсії за вислугу років, оскільки в нього достатньо років пільгової вислуги років, а судом не здійснено ефективного захисту й відновлення його порушених прав.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 22.05.2019 № 410о/с ОСОБА_1 , начальника відділу організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в Луганській області, було звільнено зі служби в поліції за статтею 77 частина перша пункт 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 31.05.2019, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 18 років 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 10 років 05 місяців 17 днів (арк. спр. 13).
Наказом Головного управління національної поліції в Луганській області від 12.07.2019 № 582о/с пункт наказу від 22.05.2019 №410о/с в частині вислуги викладено: вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 18 років 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 10 років 11 місяців 19 днів (арк. спр. 45).
З матеріалів пенсійної справи № 1213010960 вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Луганській області до відповідача скеровані подання та документи для призначення і виплати пенсії ОСОБА_1 по інвалідності (арк. спр. 38-39).
Згідно із заявою ОСОБА_1 до Управління про призначення пенсії від 31.07.2019 позивач просив призначити йому пенсію по інвалідності (арк. спр. 40).
12.08.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою від 09.08.2019 про призначення йому пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (арк. спр. 76).
В листі від 05.09.2019 № 729/3-11 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області зазначено, що документи для призначення пенсії по інвалідності до управління надані Головним управлінням Національної поліції в Луганській області 02.08.2019. Згідно із поданими документами станом на день звільнення 31.05.2019 вислуга років для призначення пенсії складає 29 років 09 місяців 12 днів, в тому числі календарна вислуга складає 18 років 09 місяців 25 днів. Право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням вимог Закону № 2262-ХІІ мають особи, які на день звільнення у період з 01.10.2018 по 30.09.2019 мають вислугу 24 календарних роки і більше. Крім того, у листі відповідач зазначає, що питання визначення права та розрахунку вислуги років для призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та інших органів, в якому особа проходила службу. Відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі – Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсій за вислугу років, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи силових міністерств та відомств, у випадку позивача – Головного управління Національної поліції в Луганській області. Пенсія позивача обчислена на підставі документів, наданих у серпні 2019 ГУ Національної поліції Луганської області (арк. спр. 18).
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до статті 23 Закону № 2262-ХІІ в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).
Згідно зі статтею 10 Закону № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статтях 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України. 
Розділом VI Закону № 2262-ХІІ врегульований порядок призначення пенсій органами пенсійного фонду.
Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті (частина друга статті 48 Закону № 2262-ХІІ).
Статтею 49 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).
Пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Пунктом 14 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений  структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2),ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Згідно з пунктом 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції послався на наступне.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про призначення пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України встановивши, що заявником подані усі необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог Порядку № 3-1, має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. При цьому, рішення про відмову в призначенні пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.
Так, встановивши, що позивач не має вислуги років, необхідної для призначення пенсії згідно з Законом № 2262-ХІІ, відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії.
У листі від 05.09.2019 № 729/3-11 відповідач не зазначає підстав відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугою років, право на яку передбачене статтею 23 Закону № 2262-ХІІ, зазначає лише про вислугу років позивача та посилається на Порядок № 3-1 щодо компетенції Головного управління Національної поліції в Луганській області з питання визначення права та розрахунку вислуги років для призначення пенсії (арк. спр. 18).
З наведеного вбачається, що пенсійним органом не виносилося рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії позивачу за вислугу років у розмірі пенсії за вислугою років відповідно до статті 23 Закону № 2262-ХІІ за заявою позивача від 09.08.2019 (отриманої відповідачем 12.08.2019), що є порушенням вимог Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 3-1.
Посилання відповідача на Порядок № 3-1 щодо компетенції Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо визначення права та розрахунку вислуги років для призначення пенсії на увагу не заслуговують, оскільки відповідне подання та усі документи Головним управлінням Національної поліції в Луганській області були направлені до ГУ ПФУ в Луганській області для призначення і виплати пенсії ОСОБА_1 . 
В силу вищенаведених положень Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 3-1 прийняття рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії покладено виключно на органи пенсійного фонду.
Що стосується обраного позивачем способу захисту його порушених прав, місцевий суд зазначив таке.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:
визнати протиправною бездіяльність Управління щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 09 серпня 2019 року про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років відповідно до статті 23 Закону № 2262-ХІІ;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 серпня 2019 року про призначення пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України Закону № 2262-XII та Порядку № 3-1. 
Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині вимог про визнання протиправною відмову відповідача, яка полягає у не призначенні позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги в порядку статті 23 Закону № 2262-ХІІ та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги в порядку статті 23 Закону № 2262-ХІІ у межах спірних правовідносин не відповідає фактичним обставинам та об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні вказаних вимог належить відмовити. 
Рішення місцевого суду оскаржено лише представником позивача. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 360/4337/19 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 04 лютого 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            І. В. Геращенко

                                                                                                                                                                                                                                                Т. Г. Гаврищук