ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/22391/18	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/95/20 	Доповідач - Сташків Б.І.	
Категорія - 310000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Сташків Б.І. 
суддів -  Костів О. З., Щавурська Н. Б., 
                                       та сторін- позивача ОСОБА_1 , відповідача                                                  ОСОБА_2 , її представника адвоката Нитки                                                 Р.О.,представника третьої особи Служби у справах                                         дітей Тернопільської районної державної                                                         адміністрації — Мікули М.Н.

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/22391/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повне рішення складено 01 листопада 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини,-

                                               ВСТАНОВИВ:
       У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини.
       В обґрунтуванні позовних вимог вказував, що із 16 липня 2015 року він і відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народився син : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначав, що фактично шлюбні відносини між ними припинились у травні 2018 року, тому вони з позивачкою почали проживати окремо. Син ОСОБА_4 залишився проживати з матір`ю ОСОБА_5 та її батьками. Вказував, що сторони не можуть досягти згоди щодо участі батька у вихованні дитини, особистому спілкуванні. Вказував, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, відповідач не надає можливості поспілкуватись із сином. Стверджує, що вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину не вдалося. Позивач вказував, що 22 жовтня 2018 року він звернувся із заявою до Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації щодо встановлення графіку зустрічей із сином, який було встановлено, однак такий графік він вважає таким, що не відповідає інтересам дитини, вказував, що він має із відповідачем рівні права щодо дитини. 
       Уточнивши позовні вимоги, позивач просив: зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ; встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі способи участі: до досягнення дитиною 3-річного віку - побачення щотижня у середу з 16.00 год. до 21.00 год. та у суботу з 16.00 год. до 21.00 год. за місцем постійного проживання позивача по АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_2 ; після досягнення дитиною 3-річного віку - побачення щотижня з 17.00 п`ятниці по 17.00 неділі (з ночівлями), за місцем постійного проживання позивача по АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_2 ;у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком за місцем постійного проживання позивача по АДРЕСА_1 .
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково.
       Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та проведення побачень із малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Встановлено ОСОБА_1 графік участі у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке проводити в такі дні:        -щосуботи з 10.00 год. до 17.00 год; -щонеділі з 10.00 год. до 17.00 год.
       Побачення та спілкування з дитиною проводити у перший місяць, після набрання судового рішення законної сили в присутності матері ОСОБА_3 , в подальшому самостійно без присутності матері, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька.
       В решті позовних вимог відмовлено.
       Зобов`язано службу у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області вжити дієвих заходів, направлених на усунення негативного впливу ситуації конфлікту між батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на формування його особистості, контролю за неприпустимістю порушень прав дитини зі сторони батьків, а також дотримання ними принципу рівності прав та обов`язків щодо дитини. 
       Стягнуто із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог. 
       Не погодившись із вказаним рішенням суду, від ОСОБА_2 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати рішення суду і прийняти нове рішення, яким встановити наступний графік участі батька у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином: - кожна 1 і 3 суботи місяця з 10.00 год. до 17.00 год. - кожна 2 і 4 неділя місяця з 10.00 год. до 17.00 год. Побачення та спілкування батька з дитиною проводити у перші три місяці, після набрання судового рішення законної сили проводити в присутності матері ОСОБА_2 , в подальшому самостійно без присутності матері; Стягнути понесені судові витрати.
       У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права та не з`ясування усіх обставин справи.         Зокрема вказує, що судом встановлено такий графік побачень батька з дитиною, згідно якого всі вихідні дні дитина буде проводити виключно з батьком і фактично не буде бачитись з матір`ю. Крім того вказує, що судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 в будні дні відвідує дошкільний навчальний заклад з 9 год. до 18 год., після чого потрібно виконати домашні завдання , нагодувати дитину та підготувати до нічного сну. Зазначає, що внаслідок оскаржуваного рішення, мати дитини ОСОБА_2 буде фактично позбавлена можливості спілкуватися з власним сином, оскільки в будні дні після відвідування садочку і до нічного сну фактично немає часу для спілкування з сином, а всі вихідні дні відведено судом для спілкування з батьком без участі матері. Вважає що таким чином, судом при винесені вказаного рішення фактично порушив принцип рівності прав та обов`язків батька та матері щодо дитини.
       Також відповідач вказує, що вказаний графік суперечить інтересам дитини та повністю суперечить Висновку про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення способу участі батька у вихованні дитини від 13 березня 2019 року, складений працівниками Служби у справах дітей Тернопільської районної держави адміністрації, які спеціалізуються на захисті прав та інтересів неповнолітніх.
       Окрім того відповідач зазначає, що судом не врахованого того, що у присутності дитини позивач вчиняв конфлікти з матір`ю, а тому вважає що суд помилково не взяв до уваги докази того, що позивач не завжди адекватно поводився під час зустрічей з сином по відношенні до відповідача, що на її думку не є безпечним, спокійним та стійким середовищем для дитини.
       На апеляційну скаргу поступив відзив від ОСОБА_1 , в якому позивач просить закрити апеляційне провадження у даній справі. Зокрема вказує, що оскаржуване рішення жодним чином не порушує прав відповідача ОСОБА_2 у вихованні дитини з тих підстав, що ОСОБА_2 проводить спілкування та виховання з дитиною кожного дня.
       Зокрема позивач вказує, що час на виховання та спілкування ОСОБА_2 з їхнім сином, збільшений понад три рази, оскільки на виховання сина ОСОБА_2 надається 142 години в місяць , а ОСОБА_1 лише 45 годин в місяць. Таким чином позивач вважає, що оскаржуваним рішенням не було порушено принципу рівності прав та обов`язків матері ОСОБА_2 щодо дитини.
       Окрім того ОСОБА_7 зазначає, що графік побачення та виховання сина який запропонований ОСОБА_8 . ОСОБА_9 фактично буде порушувати принцип рівності прав та обов`язків батька, щодо виховання та спілкування з диною.
       На думку позивача апелянт не довів фактів порушення судом її прав та інтересів, а тому вона не може оскаржувати законність чи обґрунтованість рішення, яке не порушує прав інших осіб які беруть участь у справі.
       Позивач також вказує, що 24 листопада 2019 року , 07,08, 21, 22 грудня 2019 року він із сином ОСОБА_4 в призначені години був присутній без матері, дитина не боїться .Зазначає, що в дитини відсутній страх та тривога а тому вважає що потреби у тому, щоб була присутня відповідач при зустрічах його із сином немає. 
       У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Нитка Р.О. підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній.
       Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги ,посилаючись на мотиви, вказані у поданому відзиві, просив апеляційне провадження у справі закрити.
       Представник третьої особи Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації - Мікула М.Н. підтримала апеляційну скаргу, просила прийняти рішення, виходячи з інтересів дитини.
       Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
       Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.         Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч.ч. 2, 3 ст. 5 СКУкраїни). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
       Стаття 7 СК України визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
       Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
       Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
       Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 151, 153 СК України).
       Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
       Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки і піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки і піклування є обов`язковим до виконання.
       У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.(ст. 159 СК України)
       Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
       Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративнимичи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.
       У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
       Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.
       Задовольняючи частково позов в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що визначений порядок участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною максимально відповідає інтересам сторін та не суперечитиме інтересам дитини і сприятиме її нормальному розвитку та емоційному стану.
       Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.
       Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2015 року зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 16.07.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).
       У даному шлюбі народився син — ОСОБА_4 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 22 жовтня 2018 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 .
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано.
       Як вбачається із інформації, викладеній у листі Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації №468/01-32/6 від 26.11.2018 року, адресованого ОСОБА_1 , службою у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації розглянуто звернення позивача щодо проведення профілактичної роботи з колишньою дружиною.
       Встановлено, що з інформації викладених у листах Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області №7671/115/15 від 16.11.2018 року, №8910/115/01/03 від 24.12.2018 року, позивач ОСОБА_7 неодноразово звертався з приводу вчинення конфліктів із ОСОБА_3 , посилаючись на те, що вона не дозволяє бачитись йому із сином.
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.02.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
       Згідно рапорту працівників поліції Тернопільського районного ВП ГУНП в Тернопільській області, 26.05.2019 року, 12.05.2019 року, 08.11.2018 року, 04.11.2018 року, 31.08.2019 року, 07.09.2019 року, 15.09.2019 року, 21.09.2019 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що колишня дружина ОСОБА_3 не дозволяє йому бачитись із своїм неповнолітнім сином та чинить йому перешкоди у проведенні таких побачень. 
       З матеріалів справи та пояснень учасників справи під час судового розгляду вбачається, що між сторонами існує особистий конфлікт, який негативним чином впливає на дитину .
       Установивши, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України). 
       Згідно висновку Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способу участі батька у вихованні дитини №01-477/01-10 від 13 березня 2019 року, захищаючи права та інтереси дитини, рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 28 лютого 2019 року №5, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільне встановити ОСОБА_7 побачення з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожну 1, 3 суботу та 2, 4 неділю місяця із 10:00 год. до 14:00 год. у присутності матері.
       Колегія суддів вважає, що запропонований органом опіки та піклування графік зустрічей батька з сином буде недостатнім для спілкування дитини з батьком та не буде сприяти відновленню взаємовідносин між ними. 
       Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, дитина прихильна до батька, відвідує разом з ним розважальні заходи та не боїться проводити час, що підтверджується фотографіями, наданими позивачем (а.с.223-230 т.1).
       Разом з тим, на думку апеляційного суду, встановлений в оскаржуваному рішенні суду графік побачень батька і сина, а саме: щосуботи з 10.00 год. до 17.00 год. та щонеділі з 10.00 год. до 17.00 год. буде порушувати права дитини на спілкування з матір`ю, оскільки виходячи з даного рішення, усі вихідні малолітній син буде знаходитись з батьком, натомість з матір`ю буде лише у будні дні, при цьому враховуючи те, що дитина ходить у дитячий садок та практично весь день проводить там.
       За таких обставин, враховуючи насамперед інтереси дитини, колегія суддів вважає за можливе встановити такий графік зустрічей позивача ОСОБА_7 з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожен понеділок місяця з 18.00 год. до 20.00 год., кожна середа місяця з 18.00 год. до 20.00 год. по місцю проживання ОСОБА_2 у с. Настасів,Тернопільського району,Тернопільської області, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, а також кожну першу і третю суботу місяця з 10:00 год. до 17:00 год. та другу і четверту неділю місяця із 10:00 год. до 17:00 год. за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 .
       При цьому, колегія суддів вважає, що оскільки дитина прихильно відноситься до батька, не боїться зустрічей із ним, а тому побачення та спілкування позивача ОСОБА_7 з дитиною слід проводити самостійно без присутності матері ОСОБА_2 . 
       Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на законне спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною, судом апеляційної інстанції не встановлено, відповідачем не надано, а матеріали справи таких доказів не містять.
       Крім того, колегія суддів враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому переглядаючи оскаржуване рішення суду, колегія суддів виходить з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, визначивши спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам саме дитини.
       Законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Слід роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.
       Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.   
       Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, однак не повно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення спору, а тому колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. В решті рішення суду слід залишити без змін.
       Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
       Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, у матеріалах справи наявні належні докази понесення відповідачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи(а.с.36), то відповідно з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1152 грн.60 коп.
       Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
                                       ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — задовольнити частково.
        Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2019 року в частині способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - змінити. 
       Встановити наступний час для спілкування батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :        
       Кожен понеділок місяця з 18.00 год. до 20.00 год. та кожна середа місяця з 18.00 год. до 20.00 год. по місцю проживання ОСОБА_2 у с.Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.
       Кожну першу і третю суботу місяця з 10:00 год. до 17:00 год. та другу і четверту неділю місяця із 10:00 год. до 17:00 год. за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 .
       Побачення та спілкування батька з дитиною проводити самостійно, без присутності матері. 
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1152 грн.60 коп.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Дата складання повного тексту постанови - 03 лютого 2020 року.

       Головуючий:                                                         Сташків Б.І.

                                                                               Костів О.З.

       Судді:                                                                Щавурська Н.Б.