ОКРЕМА ДУМКА

31 січня 2020 року 
м. Київ
Справа №  911/5310/14 

судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткача І.В. 
у справі за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" 
до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
за участю Прокуратури Київської області 
про стягнення коштів.

Постановою Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі №911/5310/14, ухваленою колегією суддів у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду,  касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишено без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 - без змін.

З висновком суду касаційної інстанції не погоджуюся та відповідно до частини третьої статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) висловлюю окрему думку, суть якої полягає у такому.

Стислий виклад обставин справи

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товару від 27.12.2012 № т15-154/121200965 (далі - Договір), що складається з 239  509  772,55 грн основного боргу, 163  038  763,12 грн інфляційних втрат та 14  023  386,13 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань у частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару. 

Справа розглядалася судами неодноразово. 

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.04.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс"  239  509  772,55 грн основного боргу, 123  637  861,93 грн інфляційних втрат, 14  016  570,63 грн 3% річних. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Прокуратура Київської області в інтересах держави звернулися до апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Основним аргументом апеляційних скарг є недоведеність самого факту спірної поставки товарів, що виключає настання у відповідача обов`язку здійснювати її оплату. 

Водночас, під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку позивач та відповідач звернулися до суду зі спільною заявою про укладення мирової угоди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 затверджено мирову угоду від 12.12.2018 б/н, укладену між позивачем та відповідачем у цій справі. Рішення Господарського суду Київської області від 05.04.2017 у справі № 911/5310/14 визнано нечинним. Провадження у справі № 911/5310/14 закрито.

Зазначена ухвала суду апеляційної інстанції і була предметом касаційного перегляду у цій справі. 

Щодо висновку апеляційного господарського суду про наявність підстав для затвердження мирової угоди у справі №911/5310/14

Відповідно до частини 1 статті 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 5 статті 192 ГПК України). 

Затверджуючи мирову угоду, суд апеляційної інстанції встановив, що від імені відповідача її підписав директор філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс" Терещенко Руслан Васильович, який діяв на підставі довіреності №1-283 від 11.12.2018, рішення акціонера №225 від 10.12.2018 та протоколу №675 від 10.12.2018 засідання правління ПАТ "НАК "Нафтогаз України". 

Апеляційний господарський суд дослідив зміст рішенням акціонера №225 від 10.12.2018 та протоколу №675 від 10.12.2018 засідання правління ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зазначивши, що загальними зборами АТ "Укртрансгаз" прийнято рішення про необхідність вчинення правочинів про врегулювання заборгованості відповідача перед ТОВ "Турболінкс", зокрема за договором від 27.12.2012 № т15-154/121200965. Уповноважено т.в.о президента товариства або уповноважену ним особу підписати у тому числі мирову угоду у судовій справі №911/5310/14.

Йдеться про те, що відповідно до погодженого правлінням Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" рішення акціонера Акціонерного товариства "Укртрансгаз" №225 від 10.12.2018 Акціонерному товариству "Укртрансгаз" надано згоду на вчинення правочинів про врегулювання заборгованості АТ "Укртрансгаз" перед ТОВ "Турболінкс" за договорами № т15-155/1212000967 від 27.12.2012, №т15-124/1209000409 від 17.09.2012, № т15-154/1212000965 від 27.12.2012, № п6-3/1301000317 від 18.01.2013, № п6-4/1301000319 від 18.01.2013 на суму 1  009  662  659,44 грн на умовах часткової оплати АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Турболінкс" заборгованості з основного боргу у загальному розмірі 243  386  829, 32 грн та припинення ТОВ "Турболінкс" зобов`язань АТ "Укртрансгаз" з оплати частини основного боргу у загальному розмірі 253  726  792,65 грн, а також зобов`язань АТ "Укртрансгаз" з оплати інфляційних втрат та трьох процентів річних в загальному розмірі 512  549 037,47 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що умови укладеної між сторонами спору мирової угоди відповідають вимогам ст.192 ГПК України. Проте вважаю такий висновок апеляційного господарського  суду передчасним, зважаючи на таке.

1. Згідно з пунктом 1 мирової угоди від 12.12.2018 у справі №911/5310/14 АТ "Укртрансгаз" сплачує ТОВ "Турболінкс" частину основного боргу за Договором №т15-154/1212000965 від 27.12.2012 у розмірі 117  263  984,64 грн, а ТОВ "Турболінкс", у свою чергу, на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України припиняє зобов`язання АТ "Укртрансгаз" з оплати частини основного боргу за Договором №т15-154/1212000965 від 27.12.2012 у розмірі 122  245  787,91 грн (п. 1.2 мирової угоди), а також припиняє зобов`язання АТ "Укртрансгаз" з обов`язку, передбаченого ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, щодо сплати інфляційних втрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми (п.2 мирової угоди).

У рішенні акціонера АТ "Укртрансгаз" (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") №225 від 10.12.2018 зазначено про часткову оплату АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Турболінкс" основного боргу у загальному розмірі 253  726  792,65 грн та припинення ТОВ "Турболінкс" зобов`язань АТ "Укртрансгаз" з оплати частини основного боргу у загальному розмірі 253  726  792,65 грн.  

При цьому у рішенні акціонера відображено 5 (п`ять) договорів, укладених АТ "Укртрансгаз" з ТОВ "Турболінкс", та 8 (вісім) судових справ щодо стягнення заборгованості. А саме, договори:
- № т15-155/1212000967 від 27.12.2012, 
- № т15-124/1209000409 від 17.09.2012, 
- № т15-154/1212000965 від 27.12.2012, 
- № п6-3/1301000317 від 18.01.2013 та
- № п6-4/1301000319 від 18.01.2013, 
та судові справи: 
- №№ 911/5358/14, 911/5309/14, 911/5310/14, 911/614/15 та 911/615/15, у яких предметом спору є стягнення ТОВ "Турболінкс" з АТ "Укртрансгаз" заборгованості за поставлений товар та надані послуги, та справи
- №№ 910/9088/17, 910/8093/17 та 910/9210/17, у яких предметом спору є вимоги АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "Турболінкс" про стягнення штрафних санкцій за непоставлений товар. 

Проте рішення акціонера не містить інформації про суми грошових коштів, які повинно сплатити  AT "Укртрансгаз" за кожним із зазначених договорів чи у кожній судовій справі, уклавши відповідну мирову угоду. 

Суд апеляційної інстанції не дослідив чи затверджувались мирові угоди в інших указаних у рішенні ПАТ "НАК "Нафтогаз України" судових справах і якщо так, то яку суму заборгованості згідно з ними зобов`язане сплатити AT "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Турболінкс". У зв`язку з цим суду необхідно було встановити чи погоджена сторонами спору сума у мировій угоді не перевищує суми грошових коштів, які ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як єдиний акціонер відповідача доручив сплатити ТОВ "Турболінкс" у межах розгляду 8 (восьми) судових справ, про які йдеться у рішенні акціонера. 

Не звернув суд апеляційної інстанції увагу і на ту обставину, що судові справи за позовом ТОВ "Турболінкс" до АТ "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості за поставлений товар по суті є однотипними, які розглядаються в господарських судах вже чотири-п`ять років. 

Заперечуючи проти затвердження спірної мирової угоди, перший заступник прокурора Київської області наголошував на цьому та звертав увагу на практику Верховного Суду, сформовану у справах №911/5358/14 та №911/5309/14 (т.10, а.с. 1-35).

Проте ухвала суду апеляційної інстанції не містить жодних висновків з приводу  зазначених вище питань. Отже, є такою, що не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення, який закріплено у частині 5 статті 236 ГПК України. 

2. Однією з підстав для відмови у затвердженні мирової угоди згідно з приписами пункту 1 частини 5 статті 192 ГПК України є те, що умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Ця судова справа розглядається з грудня 2014 року, у якій позиція відповідача ґрунтується на запереченні самого факту здійснення позивачем поставки, зокрема за договором №т15-154/1212000965 від 27.12.2012. Аналогічна позиція відображена і в апеляційній скарзі АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 05.04.2017. 

Таку ж позицію займає і прокуратура Київської області, звертаючи увагу на кримінальне провадження №42014000000000259, у якому здійснюється досудове розслідування за фактом завдання державі збитків в особливо великих розмірах внаслідок укладення АТ "Укртрансгаз" ряду договорів, у тому числі договору №т15-154/1212000965 від 27.12.2012 з ТОВ "Турболінкс". 

Укладення АТ "Укртрансгаз" мирової угоди, за якою воно зобов`язане сплатити на користь ТОВ "Турболінкс" 117  263  984,64 грн згідно з договором, поставку за яким воно заперечує, є суперечливою поведінкою сторони спору. 

Документи, за результатами аналізу яких можливо було б з`ясувати мотиви та правові підстави для ухвалення відповідачем та його акціонером - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" рішення про укладення мирової угоди у цій справі, матеріали справи не містять, а суд апеляційної інстанції не вважав за необхідне з`ясовувати ці обставини. Хоча згідно з частиною 3 статті 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ГПК України).

3. Затвердивши мирову угоду у цій справі, суд апеляційної інстанції належним чином не з`ясував чи не порушують її умови права держави, обмежившись висновком про те, що відповідно до п. 4.8 статуту АТ "Укртрансгаз" відповідач не відповідає за зобов`язаннями держави, а держава не відповідає за зобов`язаннями товариства. 

При цьому, суд не надав оцінки умовам договору №т15-154/1212000965 від 27.12.2012, у якому вказано про закупівлю товарів за державні кошти з посиланням на положення Закону України "Про здійснення державних закупівель". 

Не звернув суд апеляційної інстанції увагу і на ту обставину, що АТ "Укртрансгаз" є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, яке включено до відповідного переліку об`єктів державної власності згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави".

ПАТ "Укртрансгаз"  було створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 13.06.2012 №360-р, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізацію Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 18.07.2012 №530 внаслідок реорганізації шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яка була створена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.1998   №1173 "Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу".

У 2017 році на  виконання вимог  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів"  №2210-19 від 16.11.2017,    рішенням   №186  НАК "Нафтогаз України", з метою  запобігання  виведення частини акцій Укртрансгазу у вільний обіг прийнято рішення про перейменування юридичної особи  з  Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"  на  Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Акціонерне товариство "Укртрансгаз"   є правонаступником майнових і немайнових прав і обов`язків Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Засновником Акціонерного товариства "Укртрансгаз"  є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". 

Засновником та єдиним акціонером АТ "НАК "Нафтогаз України" є держава. 

Метою діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" є одержання прибутку від провадження господарської діяльності, сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, більш повного задоволення потреб споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах (пункт 5 статуту АТ "НАК "Нафтогаз України"). Аналогічні положення щодо забезпечення підвищення рівня енергетичної безпеки держави  закріплено і у п.3.1 статуту відповідача. 

Відтак у контексті вирішення питання чи не порушує мирова угода у цій справі прав інших осіб, зокрема прав держави Україна, зважаючи на особливості розгляду цієї справи у судах впродовж більш як п`яти років, позицію відповідача та третьої особи-1 щодо нереальності спірної господарської операції, доводи прокуратури про здійснення досудового розслідування у зазначеному вище кримінальному провадженні №42014000000000259, порушеному за фактом завдання державі збитків в особливо великих розмірах, суд апеляційної інстанції, перш ніж затвердити мирову угоду, повинен був дослідити обставини її укладення, з урахуванням правового статусу відповідача, положень установчих документів учасників спору та приписів чинного законодавства, які регулюють їх діяльність. 

Натомість, апеляційний господарський суд не надав вичерпну правову оцінку тому чи відповідає укладена сторонами спору мирова угода завданню господарського судочинства та чи не порушує прав та інтересів інших осіб, зокрема держави. 

Зважаючи на межі розгляду справи у суді касаційної інстанції, визначені у статті 300 ГПК України, Верховний Суд був обмежений у можливості самостійно з`ясувати та встановити зазначені вище обставини. 

Тому вважаю, що ухвалу апеляційного господарського суду необхідно було скасувати, а справу №911/918/15 за заявою сторін спору про затвердження мирової угоди - передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

Суддя Верховного Суду                                                                                  І. Ткач