ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року 
Київ
справа №171/1900/16-а(2-а/171/16/17)
адміністративне провадження №К/9901/34045/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Чумак Т.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Олефіренко Н.А., суддів Шальєвої В.А., Білак С.В.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив: 
визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання підтвердження стажу робот на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах №2 від 23 вересня 2016 року;
визнати неправомірним рішення УПФУ в Апостолівському районі від 5 жовтня 2016 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;
зобов`язати УПФУ в Апостолівському районі здійснити нарахування пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24 серпня 2016 року, тобто з дня звернення.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року, адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що факт роботи позивача трактористом, тобто на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії, підтверджено наданими документами та іншими доказами у справі. З огляду на встановлені обставини справи, суди дійшли висновку про наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов дійшли помилкових висновків про наявність у позивача пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема, при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачем не було надано уточнюючих довідок відповідно до пункту 20 Порядку №637 за період роботи позивач в СГФ «Прогрес».
Позиція інших учасників справи
20 листопада 2017 року до суду надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу відповідача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №171/1900/16-а(2-а/171/16/17), витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 19 лютого 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №171/1900/16-а(2-а/171/16/17) та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20 лютого 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 26 серпня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах як тракторист, безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.     
Згідно протоколу №1118 від 3 листопада 2016 року УПФУ в Апостолівському районі зарахувало позивачу до спеціального стажу на посаді тракториста 9 років 11 місяців 8 днів, загальний стаж позивача згідно даного протоколу складає 33 роки 4 місяці 24 дні. Вказаним протоколом позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
Листом відповідача №2158/03/09 від 5 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії, посилаючись на відсутність достатнього стажу, що визначає право на пенсію на пільгових умовах.
Також, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29 вересня 2016 року №24614/02/29 позивачу роз`яснено, що зараховано стаж роботи на посаді тракториста за період з 1 січня 1979 року по 18 травня 1980 року, з 12 червня 1982 року по 31 грудня 1990 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються трактористи-машиністи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років і за загального стажу роботи не менше як 30 років, з них не менш як 20 років на такій роботі.
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, відповідно до якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Так судами попередніх інстанцій з трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_1 працював з 15 липня 1978 року по 20 травня 1980 року на посаді тракториста відділення №1 радгоспу «Криворізький», з 25 травня 1980 року по 25 травня 1982 року проходив службу в лавах Збройних Сил, з 12 червня 1982 року по 1 квітня 2000 року працював трактористом 3 класу у відділенні №1 радгоспу «Криворізький», яке 13 жовтня 1995 року перейменовано в КСП «Криворізьке», з 1 квітня 2000 по 1 листопада 2000 року та з 25 січня 2001 року по 16 вересня 2002 року працював механізатором-трактористом тракторно-польової бригади ПСП «Лан», з 2 квітня 2007 року по 30 квітня 2015 року працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ФГ «Прогрес», загальний стаж на посаді тракториста, механізатора, тракториста-машиніста складає 29 років 11 місяців 19 днів, які повинні бути зараховані до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Крім того, судами встановлено, що окрім відомостей трудової книжки, займана позивачем посада підтверджуються архівними довідками про заробітну плату для обчислення пенсії, довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, копії яких містяться в матеріалах справи.
Вищезазначені відомості як з трудової книжки, так і з вказаних довідок, які підтверджують, що позивач у періоди з 15 липня 1978 року по 31 грудня 1978 року, з 1 січня 1991 року по 1 листопада 2000 року, з 25 січня 2001 року по 16 вересня 2002 року, з 2 квітня 2007 року по 30 квітня 2015 року працював на посаді тракториста, та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства, відповідачем не спростовані.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного суду погоджується із судами попередніх інстанцій, які задовольняючи позов дійшли висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у ОСОБА_1 був наявний 20-річний стаж роботи на посаді тракториста-машиніста. 
Зазначені висновки суду у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі №513/1261/16-а.
Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними доводам, викладеним в запереченнях на позовну заяву та доводам апеляційної скарги. Проте, таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.
Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній інші доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. 
Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статі 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          Н.В. Коваленко
                                                                                          С.М. Чиркін