П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 521/12358/19	
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
12:45, м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
21.11.2019 року;
Головуючий в 1 інстанції: Коблова О.Д.
       П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді - Єщенка О.В.
                           суддів                      - Димерлія О.О.
                                                            - Танасогло Т.М.
За участю: секретаря - Іщенка В.О.
представника апелянта - Джалілова Алі Ідріс Огли (ордер від 08.01.2020 року) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці ДФС від 22.05.2019 року №3786/50000/18 по справі про порушення митних правил, справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем митних правил, передбачених ст. 481 Митного кодексу України, в частині перевищення тимчасового строку ввезення транспортного засобу на митну територію України, є необґрунтованими, оскаржувана постанова прийнята без з`ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил. Разом з цим, позивач зазначає, що вирішення питання про притягнення до відповідальності відбулось не об`єктивно, без врахування пояснень позивача з приводу виявленого правопорушення та забезпечення його участі у вирішенні справи. Зазначені обставини свідчать про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось не у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку із чим рішення відповідача підлягає скасуванню.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та не необґрунтовано не враховано, що ні позивач, ні його представник не були повідомлені про дату, час та місце вирішення справи про порушення митних правил. Зазначене безумовно перешкоджало органу контролю розглянути справу та прийняти оспорювану за цим позовом постанову. Водночас, на розгляд відповідачу позивач надав належні докази того, що порушення митних правил відбулось за обставин, що не залежали від позивача, у зв`язку із чим вказане свідчить про необґрунтованість стягнення та наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень із закриттям провадження у справі про порушення митних правил.   
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, 25.11.2018 року в зону митного контролю митного поста «Подільск» Одеської митниці ДФС з території України до Молдови в рейсовому автобусі сполученням «Київ-Кишинів» в якості пасажира слідувала громадянка Молдови ОСОБА_1 .
Під час здійснення митного контролю встановлено, що відповідно до інформації з розділу АСМО ПІК «Автотранспортні засоби» «облік транспортних засобів в пункті пропуску для автомобільного сполучення» 17.10.2017 року ОСОБА_1 ввезла на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» на строк до одного року транспортний засіб особистого користування марки «FORD FOCUS»,  державний реєстраційний номер НОМЕР_1   ,НОМЕР_2, країна  реєстрації -  Фінляндія, через пункт пропуску "Кучурган-Первомайськ" в зону діяльності Одеської митниці.
Інформація про вивезення зазначеного транспортного засобу відсутня.
Крім того, по факту не вивезення вказаного вище автомобіля наявне орієнтування Одеської митниці ДФС від 21.10.2018 року №3290/15-70-67-09.
Вказані обставини стали підставою для висновків старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Подільськ" про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, про що оформлено протокол від 25.11.2018 року №3786/50000/18 з призначенням справи про правопорушення в приміщенні митниці на 26.12.2018 року о 10:00 годині.
Протокол про правопорушення оформлено в присутності позивача, примірник якого ним одержано у день його складання.
Також, позивачу надано можливість надати пояснення з приводу вказаних обставин, проте від зазначеного права він відмовився.
Водночас, 06.02.2019 року представником позивача подано до митниці письмові пояснення та доказів, що стосуються обставин справи.
Розглянувши наведені матеріали, заступником начальника митниці-начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС винесено постанову від 22.05.2019 року №3786/50000/18, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день вчинення правопорушення становить 17 000 грн.     
Не погоджуючись із постановою про накладення стягнення, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено законність свого рішення відповідними доказами, у тому числі дотримання порядку розгляду справи про порушення митних правил.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначені обставини безумовно свідчать про відповідність рішення та дій відповідача критерію обґрунтованості і правомірності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.
Частинами 1, 5, 6  ст. 380 Митного кодексу України  (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.
Відповідно до ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, за правилами ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що ввезення позивачем транспортного засобу  в режимі «тимчасове ввезення» здійснено 17.10.2017 року. Отже, річний строк щодо вивезення транспортного засобу припадає на 17.11.2018 року.
Таким чином, у разі не виконання вказаних правил митного законодавства позивачем після закінчення установленого строку, виникає відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.
Вказані обставини не заперечуються позивачем, у тому числі і під час складання протоколу про порушення митних правил.
Водночас, 06.02.2019 року, тобто до вирішення справи про правопорушення, до Одеської митниці ДФС від представника позивача подано письмові пояснення та копії документів, які свідчать про реєстрацію 10.01.2019 року Хмельницьким відділенням поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області кримінального провадження №12019161470000054 за ч. 1  ст. 289 КК України.
Розглянувши подані матеріали, митним органом встановлено, що позивач 13.12.2018 року звернувся до Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області із заявою про незаконне заволодіння ввезеним ним на митну територію України автомобілем. Відповідно до вказаної заяви незаконне заволодіння транспортним засобом відбулось 19.10.2017 року в м. Одеса.
Тобто, відповідно до поданих письмових пояснень причиною не вивезення позивачем у встановлений строк стало саме вибуття цього транспортного засобу з його володіння.
Колегія суддів вважає, що митним органом вірно враховано, що відповідно до матеріалів справи позивачем не вживались заходи щодо належного повідомлення митниці та належного оформлення дії обставин непереборної сили, або протиправних дій третіх осіб та не надано відповідні документи. Подані матеріали лише підтверджують те, що про обставини, які можуть свідчити про наявність непереборної сили та неможливість виконати приписи митного законодавства з вивезення у встановлений строк автомобіля, позивач повідомив після закінчення установленого строку та виявлення митницею правопорушення.
При цьому, на запит Одеської митниці ДФС до Хмельницького відділення Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеській області факт настання саме протиправних дій третіх осіб не підтверджено. Про факт незаконного заволодіння автомобілем    позивач також не повідомляв посадових осіб Одеської митниці ДФС митниці 25.11.2018 під час складання протоколу про порушення митних правил.
На думку колегії суддів, зазначене спростовує обґрунтованість доводів позивача про виникнення у нього обставин, за яких його може бути звільнено від відповідальності.
Також, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 486 Митного кодексу України  завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.  Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Згідно із ч.ч. 1, 3, 4, 6, 7, 8 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.
Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.
У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.
Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.
Водночас, відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про правопорушення оформлено у присутності позивача, який вручений йому під розпис. Додатком до протоколу є бланк пояснень особи, відносно якої оформлюються матеріали про правопорушення, згідно яких позивач від надання будь-яких обґрунтувань чи наведення своїх доводів з приводу досліджуваних обставин відмовився.
Водночас, колегія суддів враховує, що про дату та час розгляду справи позивач повідомлений належним чином, у тому числі про перенесення розгляду справи. До вирішення справи представником позивача надано письмові пояснення та докази, що на його думку спростовують наявність в діях позивача складу правопорушення.
Ці пояснення та матеріали були враховані контролюючим органом під час вирішення справи, їм була надана відповідна правова оцінка, а отже справа розглянута з дотриманням принципів повноти, об`єктивності і всебічності.
Враховуючи викладене, оскільки висновки контролюючого органу про недотримання позивачем митних правил є обґрунтованими, обставини, що звільняють позивача від відповідальності не підтвердились, постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята у відповідності до правил митного законодавства, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про порушення митних правил.
З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено та підписано 10.01.2020 року.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                             Т.М. Танасогло