Дата документу 28.01.2020 Справа № 208/4288/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа № 22-ц/807/519/20                                 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Є.У.№ 208/4288/18                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                Дашковської А.В.,
                       Кримської О.М.,
секретар: Волчанова І.М.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні  цивільну справу за  позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31/06-КО від 20.03.2006 року,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (як правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке припинено 03.12.2019 року) на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2019 року, якою позов залишено без розгляду,

В С Т А Н О В И В:
У липні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 30 142, 04 євро заборгованості за кредитним договором від 20.03.2006. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2019 року позов ПАТ «Укрсоцбанк»  до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31/06-КО від 20.03.2006 року залишено без розгляду відповідно до п.п.3,9 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
Судове рішення мотивовано тим, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник позивача двічі не з`явився у судове засідання, ухвалу суду про надання доказів не виконав, а тому у відповідності до п.п.3,9 ч.1 ст.257 ЦПК України позов підлягає залишенню без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ «Альфа-Банк» як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», яке припинено 03.12.2019, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції залишив поза увагою наявну в матеріалах справи заяву ПАТ «Укрсоцбанк»  про розгляд справи без участі представника позивача та в порушення вимог ст.126 ЦПК України двічі задовольнив клопотання представника відповідача про витребування доказів вже під час розгляду справи по суті, а не у підготовчому засіданні. Зазначає, що частково виконав ухвалу суду та надав належним чином копії наявних у нього письмових доказів. Банк не зміг забезпечити участь представника у судовому засіданні у зв`язку із його припиненням і передачею всіх справ правонаступнику.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права.
Заслухавши у судовому засідання суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Сердюченка В.В., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ухвала суду мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору. 
Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з таких підстав.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Аналогічні висновки висловлені в ухвалах Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 346/3736/15-ц (провадження № 61-1420ск19), від 31 січня 2019 року у справі № 442/2263/18 (провадження № 61-48691ск18), від 25 березня 2019 року у справі № 346/3736/15-ц (провадження № 61-4960ск19).
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
За приписами зазначених положень ЦПК України суд не може залишити позов без розгляду за наявності заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Другою підставою для залишення позову без розгляду слугувало ненадання позивачем всіх витребуваних судом першої інстанції доказів.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Пунктом 9 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Таким чином, для залишення позову без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України необхідно встановити сукупність таких умов: а) докази, необхідні для вирішення справи, б) суд витребував ці докази в порядку, визначеному процесуальним законом, в) позивач ці докази не подав без поважних причин.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з підстав ненадання банком запитуваних доказів, суд не з`ясував причин не подання запитуваних доказів.
Проте, у клопотанні від 14.06.2019 про долучення до матеріалів справи витребуваних доказів Банк надав суду письмові докази, детальну виписку по особовому рахунку позичальника і зазначив про неможливість надання одного із витребуваних доказів – виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави.
Суд першої інстанції не обговорив питання про можливість вирішення спору за наявними у справі письмовими доказами з урахуванням того, що сторонами по справі не заперечувався факт укладання кредитного договору, звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса від 26.12.2006, факт реалізації заставного майна у вересні 2008, надходження коштів від продажу на рахунок позичальника 10.09.2008 і спрямування їх на погашення заборгованості, що підтверджується випискою із особового рахунку позичальника, а також за наявності заяви відповідача про застосування строків позовної давності. 
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» як правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке припинено 03.12.2019 року, задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова 

Судді: А.В.Дашковська

О.М.Кримська