УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
09 січня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-29ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Головіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017100010011386, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курдамір, Азербайджан, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі — КК).
Суть питання
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року зазначений вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4 залишений без зміни.
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 , вказуючи на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого останнім злочину та його особі внаслідок суворості, просить змінити судові рішення, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Разом з тим вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник при подачі своєї касаційної скарги належним чином не дотримався.
Так, зазначаючи про необхідність зміни судових рішень, захисник вказує на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого, проте в обґрунтування наводить доводи, які стосуються незастосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК, які регулюють питання звільнення від відбування покарання, а не питання призначення покарання. Тобто поза увагою захисника залишилося те, що інститут звільнення від відбування покарання та інститут призначення покарання є різними за своєю суттю і за своїм змістом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Проте, усупереч зазначеним нормам кримінального процесуального закону касаційна скарга захисника не містить відповідних, з огляду на положення ч. 1 ст. 414 КПК, доводів щодо несправедливості призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Також не містить касаційна скарга захисника і доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом положень ст. 75 КК, які, на думку захисника, підлягають застосуванню.
При цьому, обґрунтовуючи свою касаційну скаргу, захисник обмежився лише загальними фразами щодо наявності підстав для застосування відносно ОСОБА_4 норм ст. 75 КК. 
Крім наведеного захисник у касаційній скарзі вказує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги, однак при цьому захисник не зазначає, які конкретно доводи залишились не перевірені апеляційним судом.
Поряд з цим касаційна скарга захисника не містить доводів і щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо можливості застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 75 КК.
Відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені захисником у скарзі, не відповідають нормам ч. 1 ст. 441 КПК. 
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги по суті ухвалює судові рішення у формі постанови. 
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                        ОСОБА_3