ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року	Львів	Справа № 140/2440/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,
представника відповідача                           Нівчика А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання до вчинення дій,- 

суддя в 1-й інстанції Денисюк Р.С.,
час ухвалення рішення - 30.09.2019 року, 13:11 год.,  
місце ухвалення рішення - м.Луцьк,
дата складання повного тексту рішення - 07.10.2019 року,

                                                    в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання до вчинення дій.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову від 15.07.2019 №23211/10/03-20 Луцького управління Головного управління ДФС у Волинській області у визнанні безнадійним та списання суми облікованого в інтегрованій картці платника податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 31600,11 грн. Зобов`язано Головне управління ДФС у Волинській області вчинити дії щодо списання безнадійного, облікованого в інтегрованій картці платника, податкового боргу зі сплати останнім єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 31600,11 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що згідно з пунктом 4 розділу II Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і збрів України від 10.10.2013 № 577 списанню підлягає, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України. Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-УІІ було внесено зміни, зокрема, скасовані положення щодо звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а також щодо списання недоїмки з єдиного внеску. Отже, на сьогодні законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд проведено у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.07.2009 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків у Луганській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (а.с. 14).
Згідно з довідкою від 26.11.2018 № 0000655823, виданої Департаментом соціальної політики Луцької міської ради ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с. 15).
14.05.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за його ж рішенням та 13.02.2019 перейшов до Луцької ОДПІ, як платник податків за основним місцем обліку (а.с. 16-17).
Відповідно до відомостей у інтегрованій картці платника податків, вбачається наявність у ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 48  335,07 грн. станом на 31.05.2019 (а.с. 18-19).
03.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Луцької ДПІ Луцького управління ГУ ДФС у Волинській області із заявою про списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору), у якій просив списати безнадійний податковий борг, нарахований Рубіжанським управлінням ГУ ДФС у Луганській області (а.с. 20).
Як вбачається з листа від 15.07.2019 № 23211/10/03-20 ГУ ДФС у Волинській області, підтверджено наявність у ОСОБА_1 податкового боргу з єдиного внеску у розмірі 48  335,07 грн. Щодо списання безнадійного податкового боргу фізичної особи - підприємця, що виник внаслідок форс - мажору, згідно з пунктом 4 розділу II Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і збрів України від 10.10.2013 № 577 повідомлено, що списанню підлягає, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України. Також зазначено, що на сьогодні законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція (а.с. 24-25).
Фактично вказаним листом від 15.07.2019 № 23211/10/03-20 ГУ ДФС у Волинській області і було відмовлено позивачу у визнанні безнадійним та списанню суми облікованого в інтегрованій картці платника податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"  від 08.07.2010 № 2464-VI  (далі - Закон № 2464).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною другою статті 6 Закону № 2464 встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок. Тобто, платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. 
Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.
Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначає  Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669  (далі-Закон №1669).
Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин,  позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464 та приписи  ПК України  необхідно застосовувати з урахуванням норм  Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції",   яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Так, Законом № 1669 були внесені зміни до Закону №2464, а саме: розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 такого змісту: "Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що підставою не застосування до платника єдиного внеску відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, визначених Законом №2464 є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебував на обліку в Рубіжанській ДПІ, яка розташована на території проведення антитерористичної операція, до 11.02.2019.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" м. Довжанськ віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО.
Відповідно до особової картки платника податків недоїмка по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.05.2019 становить 48335,07 грн., а за період до 11.02.2019 (взяття на облік в Луцькій ОДПІ) - 31600,11 грн.
З аналізу наведеного вбачається, що позивач в період до 11.02.2019 перебував на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, та здійснював свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, тому на період з 14.04.2014 до 11.02.2019 він звільнений від обов`язку сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до нього не застосовуються.
Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов`язків, які виникли до 14.04.2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.
Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 30.03.2018 року та постанові Великої палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №812/292/18 (провадження №Пз/9901/22/18), які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд також зауважує, що для визнання податкового боргу безнадійним має бути встановлений причинно-наслідковий зв`язок між податковим боргом та форс-мажорними обставинами. Наявність форс-мажорних обставин є загальновідомим фактом, проте саме по собі не доводить безнадійності податкового боргу.
В даному випадку у спірних правовідносинах є не факт засвідчення таких обставин, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку здійснювати підприємницьку діяльність за його місцем реєстрації та належним чином виконувати свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску.
Враховуючи те, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Довжанськ, Луганська обл. позивач не мав можливості здійснювати підприємницьку діяльність за місцем реєстрації та припинив її, тому останній має право бути звільненим від виконання свого обов`язку шляхом визнання податкового боргу безнадійним та його списання. 
Порядок виникнення та списання безнадійного податкового боргу регламентується підпунктом 14.1.11 пункту 14.1  статті  14, статтею 101 ПК України та Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі - Порядок № 577).
Так, відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1  статті  14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.
Згідно з пунктом 101.1  статті 101 ПК України  списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Під терміном "безнадійний" розуміється: податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;  720 днів перебуває у розшуку; податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (пункт 101.2 статті 101 ПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Такий факт непереборної сили підтверджується: Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України; уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави; рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років; рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом; висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини.
Таким чином, згідно діючого законодавства факт непереборної сили підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України (підпункт 4 пункту 2.1 розділу II Порядку № 577).
Розділом IV Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.
До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.
За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформлюється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
03.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Луцької ДПІ Луцького управління ГУ ДФС у Волинській області із заявою про списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору), однак Луцьким управлінням ГУ ДФС у Волинській області було відмовлено у визнанні безнадійним та списанні суми облікованого в інтегрованій картці платника податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 31600,11 грн. з тих підстав, що факт обставин непереборно сили не підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України та, що на сьогодні законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.
Колегія суддів зазначає, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Крім того, факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції є загальновідомим.
Відповідно до частини третьої статті 78 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Разом з тим, як вже зазначалося судом, згідно з пунктом 9-3 розділу VIII Закону № 2464 платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Отже, єдина підстава для звільнення від виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску зазначена в нормі пункту 9-3 розділу VIII Закону № 2464.
Вказана норма є нормою прямої дії, яка не передбачає обов`язку подання такого сертифікату на підтвердження настання для особи форс-мажорних обставин.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 812/292/18. 
Колегія суддів зазначає, що положення підпункту 8 пункту 4  статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"  були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тоді як змін безпосередньо до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) пункту 9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.
Тобто на теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" пункту 9-4 розділу VIII не прийнято.
Закон України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"  не містить у собі інформації щодо виключення з розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" пункту 9-4.
Щодо покликання відповідача, що ним не порушено прав позивача, колегія суддів зазначає, що лист ГУ ДФС у Волинській області від 15.07.2019 року №23211/10/03-20 є фактичною відмовою позивачу у визнанні безнадійним та списанню суми облікованого в інтегрованій картці платника податкового боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ. Крім того, відповідачем 11.12.2019 року винесено вимогу №14465-55 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з ЄСВ в сумі 48335,07 грн., відтак покликання відповідача щодо відсутності порушеного права позивача, а відтак і права звернення до суду з позовом є помилковим.   
Відтак, вірними є висновки суду першої інстанції, що позивача відповідно до положень пункту 9-4 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування" звільнено від виконання зобов`язань платника єдиного внеску на період, за який останній перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, тому відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у визнанні безнадійним та списання суми облікованого в інтегрованій картці платника податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахованого за період з 14.04.2014 по 11.02.2019 в розмірі 31600,11 грн.
Відповідно до  ст.316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 140/2440/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
    
Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.