ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2132/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖИСІ-ЕНЕРДЖІ" до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖИСІ-ЕНЕРДЖІ" (далі - позивач, ТОВ "ЕНДЖИСІ-ЕНЕРДЖІ") звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області), Державної податкової служби України (далі - ДФС України), в якому просило:
-визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1183845/42740593 від 05.06.2019;
-зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкову накладну № 1 від 05.02.2019, датою її фактичного подання, а саме - 03.05.2019;
-визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1183851/42740593 від 05.06.2019;
-зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкову накладну № 2 від 14.02.2019, датою її фактичного подання, а саме - 03.05.2019;
-визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1183854/42740593 від 05.06.2019;
-зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкову накладну № 3 від 20.02.2019, датою її фактичного подання, а саме - 03.05.2019;
-визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1183849/42740593 від 05.06.2019;
-зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкову накладну № 4 від 26.02.2019, датою її фактичного подання, а саме - 03.05.2019.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що судом першої інстанції вказане рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняті Комісією ГУ ДФС у Черкаській області на підставі відсутності всіх необхідних документів для підтвердження господарських операцій та неможливості встановити їх реальність.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Енджисі-Енерджі» (виконавець) та ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» (замовник) укладено договір № 20190128/1 від 28 січня 2019 року, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по наданню послуг визначених специфікаціями.
Відповідно до вказаних специфікацій, ТОВ «Енджисі-Енерджі» надавало послуги ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» зі скручування та стикування готових частин металевих виробів, збору та вивезення сміття, прибирання снігу, розчистки території, ручної виїмки грунту, плануванні та підготовки спеціального відведених місць для зберігання матеріалів та устаткування, засипання ям вручну, засипання траншей вручну, риття траншей вручну, переміщення по території матеріалів та устаткування, установка огорожі по периметру території, зведення будівель зі збірних конструкцій, навантажувально-розвантажувальні роботи.
На підтвердження виконання вказаних робіт позивачем надано акти прийому-передачі виконаних робіт та виписки з банку в рамках здійсненої господарської діяльності.
Також, між позивачем та ТОВ «ТК Інтегра» укладено договір від 28.01.2019 відповідно до якого замовник доручає виконати завдання замовника по наданню послуг у відповідності до специфікацій, на виконання договору № 20190128/1 від 28 січня 2019 року. Крім того, позивачем укладено низку цивільно-правових договорів на виконання завдань ТОВ «Енджисі-Енерджі».
На підтвердження виконання вказаних робіт позивачем надано акти прийому-передачі виконаних робіт та виписки з банку про оплату наданих послуг та інші первинні документи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем згідно із п.201.10 ст.200 ПК України було складено податкові накладні №1 від 05.02.2019, №2 від 14.02.2019, №3 від 20.02.2019, №4 від 26.02.2019 за «послуги щодо грутових та інших будівельних робіт» та 03.05.2019 направлено їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) які згідно надісланих квитанцій прийняті, але реєстрація їх зупинена.
Так, згідно квитанцій № 1, по кожній з податкових накладних, контролюючим органом зроблено висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків, та запропоновано подати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення для реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
У зв`язку з чим, на підставі пп. 201.16.2. п.201.16. ст.201 ПК України позивачем 30.05.2019 було направлено до контролюючого органу пояснення, разом з доданими документами. 
Зокрема, серед вказаних додатків зазначено: договір № 20190531/1 від 31.05.2019 разом з додатками, на виконання яого були виписані податкові накладні, акти приому-передачі виконаних робіт по цьому договору, договір № 20190128/3 від 28.01.2019 на розміщення своїх працівників, договір субпідряду від 28.01.2019 № 20190128/4, акти виконаних робіт по договору субпідряду, виписки з банку, оборотно-сальдова відомість.
Проте, рішеннями комісії ГУ ДФС у Черкаській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.06.2019 № 1183845/42740593 (ПН № 1), № 1183851/42740593 (ПН №2), №1183854/42740593 (ПН №3), № 1183849/42740593 (ПН №4) відмовлено у реєстрації ПН з підстав ненадання платником податку копій документів - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і тарнспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інфойси, акти приймання-передач товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.
Також, в додатковій інформації податковим органом зазначено, що відсутні звіти виконавця, заявки замовника, накази на відрядження працівників до іншої області, документи щодо підтвердження перебування працівників у відрядженні.
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями комісії, позивач звернувся до суду.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що в рішенні про відмову в реєстрації ПН не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації зазначених податкових накладних.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.16 статті 201 ПК встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, зокрема, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.
За результатами перевірок, визначених пунктом дванадцятим Порядку № 1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).
Пунктом 6 Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту 1 Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.
Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" (далі - Постанова № 190) та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних"(далі - Постанова № 117). 
Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Отже, підставами для зупинення реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:
1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;
2) податкової накладної - критеріям ризиковості здійснення операції.
Зважаючи на викладене, положення пунктів 6 та 7 Порядку є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів.
При цьому, відповідно до п. 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.
Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.
ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Так, у підпункті 1.6 п. 1 Листа ДФС від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податку» зазначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:
-          платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);
-          дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;
-          платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);
-          платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;
-          платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;
-          платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);
-          наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.
Приписи п. 13 Порядку №117 визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, квитанція №1 містить лише загальне посилання на відповідність спірної податкової накладної критерію ризиковості платника податку, визначеному у п.п.1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку.
Колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. У свою чергу, прийняття протиправного рішення про зупинення реєстрації податкової накладної є передумовою прийняття відповідного рішення Комісією про відмову у реєстрації, яке з огляду на протиправність зупинення, не може бути визнане правомірним.
Вказана правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду (справи № 822/1817/18, №821/1173/17, № 1940/1950/18 та ін.).
Як вбачачається зі змісту оскаржуваних рішень від 05.06.2019 № 1183845/42740593 (ПН № 1), № 1183851/42740593 (ПН №2), № 1183854/42740593 (ПН №3), №1183849/42740593 (ПН №4), вони прийняті на підставі того, що платником податку не надано копій документів.
Разом з тим, позивачем було надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.
У той же час, відповідачами не надано доказів, з яких можливо встановити обставини через які комісія, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄДРПН або відмову в такій реєстрації дійшла висновку про відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку і не довели правомірності зупинення реєстрації зазначеної накладної.
При цьому, відповідач був зобов`язаний у квитанції чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, а і відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що позивач не надав документів щодо підтвердження господарських операцій, які повинні відповідати умовам договору у межах якого така господарська операція здійснювалась, як підстава для відмови у реєстрації накладної суд вважає необгрунтованими, оскільки це не слугувало підставою для прийняття оскаржуваного рішення для зупинення реєстрації накладної, а також такі документи не були вказані у відповідній квитанції.
Окрім того, позивачем, на вимогу відповідача, надані пояснення та документи що на переконання суду доводять реальність та товарність його господарських операцій з ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» і цілком відповідають вимогами п.14 Порядку необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. 
При цьому, суд зазначає, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не дало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів, а тому враховуючи норми статті 77 КАС позивач скористався наданим йому правом довести належними і допустимими доказам заявлені ним позовні вимоги у суді.
Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про реальність проведення позивачем господарських операцій, суд вважає, що уповноважений контролюючий орган не мав правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних, а тому оскаржувані рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 05.06.2019 № 1183845/42740593 (ПН № 1), №1183851/42740593 (ПН №2), № 1183854/42740593 (ПН №3), № 1183849/42740593 (ПН №4) є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, колегія суддів враховує положення п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341), якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача зареєструвати спірні накладні, що є цілком ефективним способом захисту порушених прав позивача, допустимість якого відповідач в апеляційній скарзі не спростував.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. 
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: