Справа № 460/5508/18                                         Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М. 
Провадження № 33/811/178/19                                 Доповідач: Ревер В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        22 січня 2020 року                                                                         м. Львів 
Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 21 січня 2019 року, 
встановив:
цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору. 
Згідно постанови судді, 26 жовтня 2018 року о 00:42 год. ОСОБА_1 в м.Львові по вул.Городоцькій – Кульпарківській, керував транспортним засобом «BMW 3200» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
На цю постанову захисник Курілець А.І., в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі.
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
На його думку протокол серії БД № 148716 від 26.10.2018 року складений працівниками поліції не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; судом порушено вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, який не надав матеріали адміністративної справи для ознайомлення в повному обсязі, а саме відеозйомку оформлення правопорушення, працівниками поліції; судом не взято також до уваги, що працівниками поліції відмовлено в наданні перегляду відеозапису події, яка мала місце 26.10.2018 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, тим самим порушено права, передбачені ст. 248 КУпАП; судом не відображено в постанові, що під час розгляду справи задоволено клопотання про виклик свідків, які взагалі не прийшли в судове засідання, а відповідно до ст. 272 КУпАП вони могли дати свідчення про відомі обставини, що підлягають установленню по справі; судом порушено право на змагальність, доведення своєї невинуватості та спростування даної події.
З наведеного є очевидним, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, де зазначено, що необхідно "звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. 
Також вважає що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, тому у відповідності до п.4 ч.1 ст. 293 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.
З наведеного є очевидним що, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду.
В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, не з`явився, клопотань про перенесення розгляду не подав. При таких обставинах апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. 
Вивчивши матеріали справи №460/5508/18 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №148716 від 26.10.2018 року (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису; відеозаписом події (а.с.3), а також поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4-5), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі у встановленому законом порядку. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №148716 від 26.10.2018 року, на думку апеляційного суду, складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП. Доводи ж апеляційної скарги про його невідповідність вимогам законодавства не приймаються до уваги.
Також судом не беруться до уваги покликання апелянта на те, що судом свідки викликались, однак в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судом не встановлено всіх обставин вчинення правопорушення. З матеріалів справи не вбачається виклику в судове засідання свідків, а в постанові судді зазначено, що суд відмовив в задоволенні клопотання захисника про виклик свідків в судове засідання, оскільки їх письмові пояснення знаходяться в матеріалах справи та сумнівів не викликають. При цьому апелянтом як в клопотанні про виклик свідків, так і в апеляційній скарзі не зазначено про які обставини, окрім викладених в їх письмових поясненнях, можуть повідомити зазначені свідки. 
Не встановлено і факту допущення судом першої інстанції істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий керуючи транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода,запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Як вбачається із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 кілька разів підтвердив, що огляд на стан сп`яніння проходити відмовляється, при тому, що поліцейським йому були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду, на що останній погодився та сказав скеровувати матеріали протоколу до суду.
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 21 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Курільця А.І. в його інтересах – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                          В.В.Ревер