Справа № 461/8331/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 33/811/1329/19                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Ямкового В.І. та представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року в режимі відеоконференції,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Вилучені відповідно до протоколу № 3909/20900/19 від 11 жовтня 2019 року 4500 (чотири тисячі п`ятсот) євро (9 купюр номіналом 500 євро) - повернуто ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Згідно постанови 11 жовтня 2019 року, близько 12 год. 15 хв., під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «В» м/п «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС рейсом W6 6761«Львів-Дортмунт», авіакомпанії «Wizzair», ОСОБА_1 в якості пасажира, обрав формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор». На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного кодексу України йому було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 14 500 Євро. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контрою) пасажиром було перераховано та встановлено, що ОСОБА_1 переміщує готівку в розмірі 14 500 євро. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування.
Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 471 МК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Львівської митниці ДФС Зирянов О.Ю. оскаржив дану постанову, просить скасувати дану постанову та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією ст. 471 МК України в повному обсязі з конфіскацією предметів правопорушення, готівкові кошти в сумі 4500 євро.
В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а постанова упередженою. Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не врахував адміністративне стягнення, конфіскацію предметів правопорушення готівкові кошти в сумі 4500 євро, так як діючим законодавством не передбачено можливості звільнення правопорушення від застосування до нього основного адміністративного стягнення, а саме конфіскації предметів правопорушення та накладення штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є невід`ємною частиною санкції ст. 471 МК України. Крім цього, винесена постанова не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки - сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник Львівської митниці ДФС Зирянов О.Ю. підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати дану постанову та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією ст. 471 МК України в повному обсязі з конфіскацією предметів правопорушення, готівкові кошти в сумі 4500 євро.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Ямковий В.І. заперечили апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Шийовича С.Я.
Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. на підтримку апеляційної скарги, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ямкового В.І. щодо законності судового рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення№3909/20900/19від 11 жовтня 2019 року; поясненнями ОСОБА_1 ; актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11 жовтня 2019 року; копією посадкового квитка на 11 жовтня 2019 року; описом вилучених товарів від 11 жовтня 2019 року.
На підставі наведеного, суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти.
Доводи апеляційної скарги представника митниці щодо незаконності постанови судді в частині незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.
За вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, передбачене стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосереднім предметом порушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України - також конфіскацію цих товарів.
За змістом п.57 ч.1 ст. 4 МК України, валютні цінності є товаром.
Національне законодавство не містить будь-якого нормативного документа, який би забороняв переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України.
Щодо визнання валютних цінностей у вигляді готівки товаром обмеженим до переміщення через митний кордон України, то суд при вирішенні даного питання звертає увагу на таке.
Обмеження, щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України визначені ст. 197 МК України. Відповідно до частини першої та другої цієї статті, обмеженими до переміщення через митний кордон України є товари, митне оформлення яких здійснюється на підставі документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органами доходів і зборів передбачено законами України. Перелік таких товарів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини третьої ст. 197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України чи вивезення за межі території України валютних цінностей можуть встановлюватись Національним банком України.
Як зазначалося вище, обмеження щодо переміщення через митний кордон України валютних цінностей можуть встановлюватися Національним банком України. Поєднання положень наведених нормативних документів, дає підстави стверджувати те, що для визнання валютних цінностей у вигляді готівкових коштів, в тому числі і у іноземній валюті товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України, необхідна наявність будь-якого документа, виданого Кабінетом Міністрів України чи Національним банком України, яким би встановлювалось те, що переміщення валютних цінностей через митний кордон України фізичними особами повинен здійснюватись на підставі відповідного дозволу.
Між тим, будь-якого нормативного документа, яким би встановлювалася необхідність отримання / видачі зазначеного вище дозволу, національне законодавство не містить.
Наведене у свої сукупності указує на те, що валютні цінності у вигляді готівки не є товаром обмеженим до переміщення фізичними особами через митний кордон України, тому, у випадку вчинення особою порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, якщо безпосереднім предметом порушення митних правил були валютні цінності у вигляді готівки, ці готівкові кошти не підлягають конфіскації, як товар, який не обмежений до переміщення через митний кордон України.
Крім того, звільняючи ОСОБА_1 від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення за ст. 471 МК України, суддя вірно врахував, що порушення митних правил полягає лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано ОСОБА_1 , і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо; ОСОБА_1 перемістив грошові кошти для власного використання і ці кошти мають законне походження та загалом можуть бути законного переміщені через митний кордон України за умови їх письмового декларування; грошова сума настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий стан ОСОБА_1 та його родини.
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд, 

постановив:

апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. - залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                          О.В. Маліновська-Микич