ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.000316 пров. № 857/13039/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,
               позивача ОСОБА_1 ,
               представника відповідача Перхач С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року про встановлення судового контролю у справі № 1.380.2019.000316 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Сакалош В.М.,
час ухвалення рішення: 11:02:01,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення: 29.10.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю та строку для подання звіту за виконанням судового рішення від 26.03.2019 у справі № 1.380.2019.000316.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 1.380.2019.000316 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі № 1.380.2019.000316 протягом 60 робочих днів з моменту набрання ухвалою законної сили. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що рішення суду у справі №1.380.2019.000316 набрало законної сили. 05.09.2019 р. Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 1.380.2019.000316.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» не передбачена виплата боргу за судовим рішенням із урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних, а тому рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року у праві № 1.380.2019.000316 виконано.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 82% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку та виплати відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23 грудня 2015 року, який набув чинності з 29 грудня 2015 року, протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, без обмеження часовими рамками та змінами у законодавстві, без подальшого виключення цих доплат у розмірі 82% суми грошового забезпечення із грошового щомісячного забезпечення для перерахунку щомісячного грошового пенсійного забезпечення за вислугу років (щомісячної пенсії) ОСОБА_1 , як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», у розмірі 82% суми грошового забезпечення, вказаного в довідці Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області про грошове забезпечення від 21.03.2018 № 91-00416 для перерахунку пенсій з урахування грошового забезпечення поліцейських.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 адміністративний позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області на рішення суду - повернуто скаржнику. Судове рішення набрало законної сили 09.07.2019.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії"). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини", "Ліпісвіцька проти України"). Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" від 19.02.2009).
Аналіз зазначених норм законодавства та рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Однією з форм судового контролю та забезпечення виконання судових рішень є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а також в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, зі змісту вказаної норми слідує, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції та вважає, що оскільки ОСОБА_1 пред`явив на виконання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області копію судового рішення від 26.03.2019 року у справі № 1.380.2019.000316 та виконавчий лист, виданий на його виконання 05.09.2019 р., та рішення суду в повній мірі не виконано, а тому вимоги позивача про необхідність застосування заходів судового контролю до відповідача є обґрунтованими, а відтак судом першої інстанції правильно задоволено вказану заяву ОСОБА_1 . Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду не надано суду належних доказів про виконання рішення суду у повному обсязі.
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 по справі № 1.380.2019.000316 протягом 60 робочих днів з моменту набрання ухвалою законної сили.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року про встановлення судового контролю у справі № 1.380.2019.000316 залишити без змін
 Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи – протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 24.01.2020 року