ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 204/5655/19(2а/204/118/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2019 року (суддя Дубіжанська Т.О.) у справі №204/5655/19 (провадження №2а/204/118/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №3 роти №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черкашенка Івана Сергійовича про визнання дій незаконними, визнання акту індивідуально-правової дії нечинним,-

                                                       ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати нечинним правовий акт індивідуальної дії постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно нього від 28.07.2019 року серії ЕАВ № 1373301 та скасувати її; 
- визнати дії інспектора батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черкашенко І.С. незаконними. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 5 серпня 2019 року за допомогою засобів поштового зв`язку він отримав копію постанови серії ЕАВ № 1373301 від 28.07.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої позивач нібито 28 липня 2019 року о 20 год. 37 хв. у м. Дніпрі по вул. Криворізькій, 18, керував автомобілем Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив рух в крайній лівій смузі при вільній крайній правій смузі, та не мав наміру повертати ліворуч, чим порушив п. 11.5  Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 2  ст. 122 КУпАП. Зазначив, що він не скоював даного адміністративного правопорушенням, вказаним ТЗ в той день не керував, а знаходився у дворі будинку 18 АДРЕСА_1 Криворізька АДРЕСА_2 , куди приїхав разом з донькою ОСОБА_2 . Даним автомобілем керувала саме вона, про що вона повідомляла працівників поліції. Його вимоги та вимоги його доньки пред`явити відеодокази вчинення саме ним правопорушення були проігноровані відповідачем. Вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем необґрунтовано, безпідставно, не об`єктивно та упереджено, у зв`язку з цим оскаржувану постанову слід скасувати, а дії відповідача є незаконними. 
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1373301 від 28 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП  та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. - скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2  ст. 122 КУпАП  - закрито. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого зазначені в спірній постанові, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.  Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором патрульної служби не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що обов`язок по доказуванню обставин покладається і на позивача, який заперечував факт вчинення правопорушення, але жодних доказів цьому позивачем суду надано не було. Скаржник вказує на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксований на відеозаписі, який був наданий до суду під час розгляду справи, та він є належним та достатнім доказом порушення позивачем ПДР України.
Позивач - ОСОБА_1 своїм процесуальним правом щодо оскарження рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, не скористався. Представником позивача подано до суду клопотання, який є фактично відзивом на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу УПП без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність та обґрунтованість. 
Отже, враховуючи обсяг оскарження УПП рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. 
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 28 липня 2019 року інспектором батальйону № 3 роти № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Черкашенко Іваном Сергійовичем винесено постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1373301 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КУпАП  та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Відповідно до вказаної постанови серії ОСОБА_1 28 ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 20 год. 37 хв., у м. Дніпрі, по вул. Криворізькій, 18, керував транспортним засобом Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив рух в крайній лівій смузі при вільній крайній правій смузі, та не мав наміру повертати ліворуч, чим порушив п. 11.5  Правил дорожнього руху  - порушення вихзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.
За змістом п. 11.5  Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Отже, порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,
належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Обгрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, УПП в Дніпропетровській області ДПП долучено до матеріалів справи відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, на якому зафіксовано події, що сталися 28.07.2019 у період часу з 18 год. 45 хв. по 18 год. 47 хв. Натомість, з вказаного відеозапису не вбачається будь-яких ознак, які б беззаперечно доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, обставини якого викладені в спірній постанові, а саме, здійснення руху в крайній лівій смузі при вільній крайній правій смузі за відсутності наміру повертати ліворуч.
         Надаючи оцінку вказаному доказу, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що з нього не вбачається порушення вимог п. 11.5  Правил дорожнього руху  саме водієм автомобіля Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 .
         Більш того, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач 28 липня 2019 року о 20.37 год. керував транспортним засобом Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, позивач даний факт заперечує.
         Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що в оскаржуваній постанові часом вчинення правопорушення зазначено 20 годину 37 хвилин, в той час як  на наявному в матеріалах справи відеозаписі зафіксовано події, що стались у період з 18 години 45 хвилин по 18 годину 47 хвилин.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обов`язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання патрульним поліцейським своїх обов`язків у відповідності до Закону України “Про Національну поліцію”, не позбавляє останнього обов`язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2019 року по справі №204/5655/19 (провадження №2а/204/118/19) – без змін.
Постанова    суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.       

          Повний текст постанови складено 16.01.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк