П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3756/19 
      Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А.  
      Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
18 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року  (рішення ухвалено у м.Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням фактично отриманих сум матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески, з дати подачі заяви про перерахунок від 04.10.2019. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 01.09.2018 отримує пенсію по інвалідності (2 група) згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При цьому, до суми заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, не враховано суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Позивачка звернулася до відповідача з заявою від 04.10.2019 про перерахунок пенсії з врахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення.
Згідно з довідкою, виданою державною установою "Хмельницький слідчий ізолятор", ОСОБА_1 отримала матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 11773,50 грн.
Листом від 18.10.2019 №А-1427-О-02.26-04 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку про те, що її пенсія призначена та виплачується відповідно до діючого законодавства. При цьому, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не зазначені в статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та в пункті 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, а тому, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до вказаного закону.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови у перерахунку пенсії.
Розглядаючи питання про  законність та обґрунтованість судового рішення, яким у позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приписами частини 1 статті 9 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту 7 Постанови №393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже, грошове забезпечення військовослужбовців визначене Законом №2011-ХІІ. Водночас, грошове забезпечення для призначення пенсії військовослужбовцям визначене статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є спеціальним законом, що регулює відносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби.
Закон №2262-ХІІ передбачає, що складовими грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, є щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років) та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
При цьому, Закон №2262-ХІІ до грошового забезпечення, з якого визначається пенсія, не включає одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, премії, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Оскільки суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за розшук, підіймання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, винагороди за безперервну службу, індексації, грошової допомоги при звільненні з лав Збройних Сил України не є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення, то підстави для врахування таких сум грошового забезпечення для визначення розміру пенсії позивача за вислугу років - відсутні.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утриманий, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі  18 лютого 2020 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Смілянець Е. С.