П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
05 лютого  2020 року                                                                                  м. Київ
 
Справа № 22-2591                                               Головуючий у1-й інстанції - Литвин О. В.
Унікальний № 375/1765/19                                                            Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
                    
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
 
у с т а н о в и л а:
 
У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому поосили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 березня 2011 року у розмірі 40 845 грн 18 коп та судові витрати (а.с. 1-6).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що  відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 01 березня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого ліміту накартковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг і що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
Відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом станом на 15 серпня 2019 року на загальну суму 40 845 грн 18 коп., в тому числі: тіло кредиту 0.00 грн., 5 458 грн 44 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 32 665 грн 54 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 921 грн 20 коп.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
 
Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі  (а.с. 91-95).
Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у визначений судом строк не подав, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі відповідач отримав 20 грудня 2019 року (а.с.114).
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.
01 березня 2011 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі.
Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві,  ОСОБА_1  висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно поданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку відповідач станом на 15 серпня 2019 року має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 40 845 грн 18 коп., в тому числі: тіло кредиту 0.00 грн., 5 458 грн 44 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 32 665 грн 54 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 921 грн 20 коп.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» районний суд виходив із того, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Позивачем не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Наданий же позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 01 березня 2011 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.
          За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з даним позовом, представник АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 01 березня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви  ОСОБА_1  від 01 березня 2011 року, копію його паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»,  витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунок заборгованості.
Однак, надані АТ КБ «Приватбанк» документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування у повній мірі.
Як убачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.
 
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також у постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
 
У даній справі районний суд правильно керувався вказаними вище висновками Великої Палати Верховного Суду, однак не врахував, що вони стосуються виключно розміру процентів та штрафних санкцій, і помилково відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення отриманого кредиту у розмірі 5 458 грн 44 коп.
Матеріали справи свідчать, що АТ КБ «ПриватБанк»  було надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 40 845 грн 18 коп, з яких тіло кредиту 0.00 грн., 5 458 грн 44 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 32 665 грн 54 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) - 1921 грн 20 коп. (а.с.12-14).
20 вересня 2019 року ОСОБА_1 надав районному суду квитанцію від 20 травня 2019 року про поповнення карткового рахунку на суму 7 000 грн (а.с.71-72), яка врахована позивачем у розрахунку заборгованості, що підтверджується доданою позивачем до апеляційної скарги випискою про рух коштів (а.с. 96-97). 
Отже ОСОБА_1 не заперечує існування між сторонами правовідносин, які випливають з кредитного договору б/н від 01 березня 2011 року.  
 Однак доводи скарги  АТ КБ «Приватбанк» про те, що сторони у потрібній формі досягли згоди щодо змісту договору про надання банківських послуг, який включає заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, в тому числі, досягли згоди щодо розміру процентів, колегія суддів відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг, є безпідставними, оскільки зазначені Умови не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з цими Умовами ознайомився, погодився і мав на увазі відповідач, підписуючи заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.
 
Доводи скарги щодо того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання, який регулюється ст. 634 ЦК України і згідно якого сторона може лише приєднатися до такого договору і не може запропонувати свої умови договору, а тому відсутність підпису позичальника в умовах не свідчить про не укладення договору, колегія суддів також відхиляє, оскільки підпис відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг відсутній, а позивачем у свою чергу не надано доказів, що саме ці Умови або їх відповідна редакція існували чи були чинними на момент написання відповідачем заяви і не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач користувався коштами і періодично погашав кредит, не спростовують висновків суду про відсутність підстав для стягнення зазначених у розрахунку процентів з огляду на відсутність визначеності сторонами у заяві-анкеті їх розміру, умов та порядку застосування.
Також в апеляційній скарзі вказано, що відповідачем було підсипано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та зазначено, що копія додається (а.с.93), однак матеріали справи не містять такої довідки, тому колегія суддів не приймає до уваги вказаний довід. 
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду в частині відмови у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5 458 грн 44 коп. з ухваленням нового рішення про задоволення цієї частини позову.
 
При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь  АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4 802 грн 50 коп. на відшкодування судових витрат позивача по сплаті за мінімальною ставкою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1 921 + 2 881,50; а.с.1, 79). 
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
 
Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 458 грн 44 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 березня 2011 року у розмірі 5 458 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 44 копійки  та 4 802 гривень (чотири тисячі вісімсот дві) 50 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.
 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.  

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома