ПОСТАНОВА
Іменем України

06 грудня 2019 року 
Київ

справа №825/1463/16
адміністративне провадження №К/9901/53495/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Калашнікової О.В.,
суддів – Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 825/1463/16

за позовом Військової частини НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів: Аліменка В.О., Ісаєнко Ю.А.) 

І РУХ СПРАВИ
1.           У серпні 2016 року Військова частина НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 339 214 грн. 16 коп. відшкодування за завдану шкоду.
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
3.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                21 лютого 2018 року та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) (смт. Десна, Козелецький район, Чернігівська область, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 199 249 (сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 60 коп. В іншій частині позову відмовлено.
4.          Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.
5.          Верховний Суд ухвалою від 21 червня 2018 року відкрив провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року.
6.          У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л. (відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі № 825/1463/16 (провадження К/9901/53495/18)
7.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 12 червня 2019 року касаційну скаргу у справі № 825/1463/16 (провадження К/9901/53495/18) передано на розгляд колегії суддів у складі: Калашнікова О.В. (головуючий суддя), судді: Білак М.В., Губська О.А.
8.          Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції – без змін.
II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9.           ОСОБА_1 проходив службу на посаді заступника командира полку з озброєння - начальника технічної частини в/ч НОМЕР_1 .
10.          За позивачем було закріплено 38 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2, 17 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2К та 4 одиниці учбово-бойових виробів БМД-2, кожен з яких укомплектований стабілізатором озброєння до складу якого входять наступні прилади: прилад цілевказівки (ЦУ), фільтр живлення (БПЗ.290.000), підсилювачі (У-ГН, У-ВН) (ПБ2.035.030), гіротахометр компенсаційного приводу ВН           (ГТ-К), електродвигун приводу ГН (ЭДМ-20), пульти керування оператора та командира (ПУ-К, ПУ-О), блок управління (ПБ2.390.179), перетворювач току ПТ-200Ц, тахометр (ТГ), гіротахометри (ГТ-ВН, ГТ-ГН), електродвигун приводу ВН (ЭДМ-14). Крім того, у виробах БМП-2, БМП-2К, БМД-2 для керування вогнем озброєння та для комутації і захисту електрообладнання башти встановлені блок БУ-25-2С та коробка КР-25.
11.          Відповідно до Акту ревізії окремих питань фінансової та господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 за період з 01 січня 2009 р. по 31 травня 2011 р., складеного Територіальним Північно-Східним Контрольно-ревізійним управлінням контрольного-ревізійного департаменту Міністерства оборони України від 21 червня 2011 року                   № 234/1/31/95 під час перевірки 34 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2, 17 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2К виявлено відсутність виробів на загальну суму 199 249 грн. 60 коп.
12.          Згідно постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від                 27 грудня 2013 р. у справі № 734/777/13-к відповідальним за організацію обліку та збереження указаних виробів постановою був заступника командира полку з озброєння - начальник технічної частини в/ч НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 , який у період з червня 2007 року по червень 2011 року облік та наявність системи стабілізації озброєння на виробах БМП-2 та БМП-2К 2-ї роти забезпечення навчального процесу батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 відповідним чином не перевіряв, відповідні заходи щодо збереження майна не вживав, у зв`язку з чим в червні 2011 року виявлено нестачу військового майна, чим спричинив збитки державі в особі Міністерства оборони України на суму 199 249 грн. 60 коп., що є істотною шкодою, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 425 Кримінального кодексу України.
13.          Зазначеною постановою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 425, ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальну справу – закрито.
ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14.          Суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, прийшов до висновку, що   позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги про стягнення нанесених злочином збитків, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.
15.          Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції дійшов висновку, що  протиправна поведінка ОСОБА_1 , причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, а також розмір шкоди встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, що вказує на обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 збитків на користь позивача у розмірі 199 249 грн. 60 коп.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16.          У касаційній скарзі касатор вказав, що відповідач не може бути притягнений до матеріальної відповідальності з причин пропуску позивачем строку позовної давності, в межах якого на ОСОБА_1 може бути покладено матеріальну відповідальність. Зокрема, підставою покладення на відповідача матеріальної відповідальності є Акт ревізії окремих питань фінансової та господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 1 січня 2009 року по 31 травня 2011 року від 21 червня 2011 року № 234/1/31/95. Натомість, позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із цим позовом лише в серпні 2016 року, тобто з порушенням строків позовної давності, визначених у статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.
17.          Касатор також стверджує, що постановою Козелецького районного суду Чернігівської області у кримінальній справі №735/777/13-к (щодо Відповідача), а також оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції достеменно, належними та допустимими доказами не встановлено, що саме ОСОБА_1 розкрадав, пошкоджував, втрачав чи незаконно використовував будь-яке військове майно, погіршував чи знижував його вартість. 
18.          Наголошує, що винної особи саме в розкраданні вказаного військового майна не встановлено. Натомість, відповідача незаконно притягнуто до майнової відповідальності за дії, які виходили за межі його повноважень, встановлених законодавством, адже інвентаризація та остання перевірка відповідачем були проведені вчасно із дотриманням вимог законодавства, за наслідками яких нестач не виявлено.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
19.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
20.          Стосовно можливості вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства колегія суддів зазначає, що, як встановлено судом першої інстанції, з аналогічними позовними вимогами позивач звертався до Козелецького районного суду Чернігівської області.
21.          Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року в цивільній справі №734/1958/14 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за завдані злочином збитки державі, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
22.          Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2016 року, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року скасовано, провадження по справі закрито, у зв`язку з тим, що спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової служби, є публічно-правовим, а отже підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
23.          Таким чином, вказаними вище судовими рішеннями встановлено, що даний спір між сторонами про стягнення збитків має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.
24.          Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
25.          Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 р. № 243/95-ВР (далі– Положення                              № 243/95-ВР).
26.          Пунктом 3 цього Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
27.          Відповідно до пункту 8 Положення № 243/95-ВР залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
28.          Згідно пункту 13 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, зокрема, у разі недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
29.          Зі змісту постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від              27 грудня 2013 р. у справі № 734/777/13-к судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у скоєному злочині за статтею 425 Кримінального кодексу України. Йому було роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки є нереабілітуючою обставиною.
30.          Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що оскільки протиправна поведінка ОСОБА_1 , причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, а також розмір шкоди встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, позовні вимоги підлягають задоволенню.
31.          Пунктом 4 Положення Положення № 243/95-ВР прямо передбачено, що у разі притягнення особи, яка заподіяла матеріальну шкоду державі, до кримінальної відповідальності командир (начальник) військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди.
32.          При цьому, як встановлено раніше, такий цивільний позов подавався позивачем до суду цивільної юрисдикції, однак, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про необхідність його розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічну правову позицію щодо юрисдикції даного спору викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 рокуу справі № 825/730/16.
33.          Таким чином, строк позовної давності, на який посилається касатор, має визначатися саме за правилами адміністративного судочинства, а не у відповідності до норм статті 257 Цивільного процесуального кодексу України, як помилково вважає заявник.
34.          Стосовно доводів касатора про те, що позивачем не доведено фактів закріплення за ОСОБА_1 військового майна, вчинення ним навмисних протиправних дій спрямованих на знищення, пошкодження, псування майна, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що зазначені обставини були предметом дослідження у справі № 734/777/13-к, встановлені постановою суду і визнавались відповідачем.
35.          Колегія суддів наголошує, що за правилами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
36.          Зважаючи на те, що доводи касатора здебільшого спрямовані саме на переоцінку доказів та встановлених по справі обставин, колегія суддів не може надавати їм оцінку, скільки це виходить за межі касаційного розгляду справи. 
37.          З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
38.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
39.          З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
40.          Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
41.          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2.          Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року по справі № 825/1463/16 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................
...........................
...........................
О. В. Калашнікова
М. В. Білак
О.А. Губська
Судді Верховного Суду