ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 січня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 401/1786/19
провадження № 22-ц/4809/100/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах:  Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., 

учасники справи:  
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Т. І. Гармаш) від 16 вересня 2019 року, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року   ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Обґрунтувала свої вимоги тим, що з 16 липня 2005 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі у якому в них народився син   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2010 року шлюб розірвано, з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 27 лютого 2007 року дитина перебувала на обліку у дитячого невролога, а з листопада 2015 року їй надано статус дитини-інваліда. Починаючи з 2010 року по теперішній час син знаходиться на постійному вартісному лікуванні та потребує періодичного медичного обстеження. Так, за період з січня 2010 року по 05 жовтня 2018 року, а також 07 грудня 2018 року, 22 грудня 2018 року, 28 грудня 2018 року та 21 квітня 2019 року вона витратила на лікування дитини кошти в сумі 63899,83 грн. 
У зв`язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача половину вартості понесених додаткових витрат на дитину, а саме 31949,92 грн. 
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю, а саме: суд вирішив стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  суму понесених додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період: січень 2010 року - 05 жовтня 2018 року, 07 грудня 2018, 22 грудня 2018, 28 грудня 2018 року та 21 квітня 2019 року в розмірі 31949,92 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими оскільки позивачка підтвердила доказами здійснені нею витрати на лікування дитини з інвалідністю, а тому, відповідно до ст. 185 СК України, має право вимагати від батька дитини компенсації половини цих витрат.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Відповідач визнає, що у зв`язку з інвалідністю їх з позивачкою сина ОСОБА_4 , дитина потребує додаткових витрат, викликаних хворобою. Вказує на те, що понад суму нарахованих аліментів він додатково сплачує позивачці кошти на дитину. Крім того, дитина має право на отримання державної соціальної допомоги у розмірі прожиткового мінімуму щомісячно. Дитина також має право на безкоштовне забезпечення окремими видами ліків, а тому вимога позивачки про стягнення половини вартості аналогів безкоштовних лікарських препаратів є неправомірним. Крім того, заявлені позивачкою додаткові витрати доводяться нею неналежними та недопустимими доказами. Суд першої інстанції також не врахував його заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.
Узагальнені доводи і заперечення позивачки
07 листопада 2019 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій вона заперечила аргументи відповідача про його добровільну участь у додаткових витрат на дитину. Такі витрати з 2010 року вона несе сама. Вказує на те, що лікування дитини проводиться медичними препаратами, які не мають характер аналогів, від чого залежить якість лікування. Заперечує доводи відповідача щодо періодичності вживання дитиною препарату «Кеппра», потреба в якому є щоденною. Вказує на те, що ліки нею придбавалися згідно з призначенням лікаря. Крім того, зазначає, що до її вимог позовна давність не застосовується.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . 
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_2 розірвано. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 14 вересня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. 
Відповідно до довідки Світловодського МРВ ДВС від 13 травня 2019 року та розрахунку заборгованості по аліментах відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, розмір переплати по аліментах станом на 01 липня 2019 року складає 37,67 грн.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 05 грудня 2017 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище ОСОБА_8 . 
З 02 листопада 2015 року ОСОБА_3 , 2007 року народження, призначена державна соціальна допомога як дитині з інвалідністю до досягнення ним 18 років. Отримувачем цієї допомоги є ОСОБА_5 , позивачка по справі.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з нормами статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Виходячи з аналізу статті 185 СК України можна дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Наявність таких обставин та витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. 
Позивачка, як на підставу цих своїх вимог, посилався на наявність понесених нею додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 61899,83 грн, половину яких просила суд покласти на відповідача.
Суд першої інстанції оцінив надані позивачкою докази та дійшов висновку, що нею доведено наявність додаткових витрат на дитину, зумовлених лікуванням, та доведено у повному обсязі розмір понесених витрат.
Факт потреби дитини у додаткових витратах на лікування, зумовлених хворобою та інвалідністю, визнано відповідачем та підтверджено наданими позивачкою письмовими доказами, яким суд надав правильну оцінку і обґрунтовано вважав, що ця обставина є доведеною. 
Оцінюючи докази щодо розміру понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, суд взяв до уваги таке: 
інформацію Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Світловодської міської ради» Кіровоградської області, викладену в листі від 16 квітня 2019 року за вих. № 239/01-14 (с. 12), про перелік ліків, які рекомендувалися лікарями-неврологами обласної дитячої лікарні для постійного лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
епікризи стаціонарного хворого ОСОБА_3 (с. 51, 54);
інформацію ТОВ фірма «Ескулап», викладену у листі від 02 травня 2019 року № 42 (с. 14 - 19) про замовлені та придбані ОСОБА_1 лікарські засоби в аптечній мережі в період з 2010 року по 21 квітня 2019 рік;
товарний чек від 25 жовтня 2018 року № 452465 на придбання лікарського препарату «Кеппра» на суму 850,95 грн, фіскальний чек від 02 грудня 2018 року про оплату цього з лікарського препарату на суму 867,96 грн та фіскальний чек від 19 лютого 2019 року про оплату лікарського препарату «Ламіктал» на суму 72,80 грн (с. 57).
Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).
Критерії оцінки доказів у цивільному судочинстві закріплено у статтях 76 - 80, 89 ЦПК України.
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Позивачка посилалася на те, що необхідні для лікування дитини ліки вона придбавала в аптечних закладах, зокрема у ТОВ фірма «Ескулап».
Згідно п. 159 ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами , імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 929, під час продажу лікарських засобів ліцензіат видає особі, яка придбаває лікарські засоби, розрахунковий документ, що засвідчує факт купівлі, у порядку, встановленому законодавством.
Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

За змістом ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» операції з продажу лікарських засобів не відносяться до тих, які можуть здійснюватися без застосування реєстраторів розрахункових операцій чи розрахункових книжок.

У зв`язку з цим надані позивачкою товарний чек від 25 жовтня 2018 року № 452465 на придбання лікарського препарату «Кеппра» на суму 850,95 грн, фіскальний чек від 02 грудня 2018 року про оплату цього з лікарського препарату на суму 867,96 грн та фіскальний чек від 19 лютого 2019 року про оплату лікарського препарату «Ламіктал» на суму 72,80 грн (с. 57) відповідають вимогам ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності і достатності доказів понесених нею додаткових витрат на дитину.
Натомість лист ТОВ фірма «Ескулап» від 02 травня 2019 року № 42 з додатками про замовлені та придбані ОСОБА_1 ліки не відповідає таким вимогам процесуального закону, а саме не являється допустимим доказом у справ. 
Крім того, цей лист містить довідкову інформацію, яка, у разі її оспорювання, підлягає перевірці на предмет достовірності на підставі первинних документів, які фіксують факт придбання ліків. Однак такі докази суду не надавалися і, відповідно, судом не досліджувалися.
Суд першої інстанції, оцінюючи наданий позивачкою лист ТОВ фірма «Ескулап» від 02 травня 2019 року № 42, не зіставив його з критеріями оцінки доказів, визначеними процесуальним законом, та зробив хибний висновок про доведеність придбання позивачкою ліків у цій цього суб`єкта господарювання на суму 63900,13 грн. 

Суд також не звернув уваги та ту обставину, що позивачка вказала розмір її витрат - 63899,83 грн, а надані нею докази витрати на суму 65691,84 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наданою місцевим судом оцінкою доказів розміру витрат позивачки та вважає, що розмір витрат на придбання для дитини ліків у ТОВ фірма «Ескулап» не є доведеним.

Задоволенню ж підлягає вимога позивачки про стягнення половини (згідно позовної заяви) підтверджених належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами витрати на дитину (придбання ліків «Кеппра» та «Ламіктал», с. 57), що становить 895,86 грн: (850,95 + 867,96 + 72,80) х 50% = 895,86.

З урахуванням періоду доведеного позивачкою часу придбання ліків для дитини, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільну його участь у додаткових витратах на дитину у попередні періоди, про сплив позовної давності а також про забезпечення дитини ліками безкоштовно судом не приймаються до уваги так, як являються безпідставними і не спростовують факт здійснення позивачкою таких витрат, викликаних особливими обставинами.

Щодо врахування розміру державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», то суд вважає, що цей аргумент відповідача також є недоречним з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Аналіз змісту ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» та преамбули Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» дає підстави для висновку, що державна допомога дітям з інвалідністю виплачується для створення додаткових умов для реалізації їхніх прав на рівні з іншими громадянами та соціальну захищеність на законодавчо визначеному рівні. 

Тобто, метою виплати державної соціальної допомоги являється соціальна адаптація особи з інвалідністю та забезпечення її захисту, а не компенсація витрат на лікування. 

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги відповідача є частково обґрунтованими і правильними. 

Недоведеність обставин придбання позивачкою ліків для дитини у ТОВ фірма «Ескулап», які суд першої інстанції визнав встановленими, являються підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про часкове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2   задовольнити.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кірвоградської області від 16 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 895,86 грн (вісімсот дев`яносто п`ять гривень 86 копійок) компенсації частини додаткових витрат на дитину.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 08 січня 2020 року

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

С.І. Мурашко