КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/18102/19                                                                                  головуючий у І інстанції: Плахотнюк К.Г.
провадження 22-ц/824/2131/2020                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 січня 2020 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Браташова Антона Володимировича, старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хижняк Ірини Олегівни, начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Слободчика Дмитра Григоровича, заінтересована особа: стягував ОСОБА_2 .
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаною скаргою.
Зазначав, що не був повідомлений про виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з нього аліментів на утримання сина.
Просив визнати неправомірними дії державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо складення розрахунків заборгованості та постанови про накладення на нього штрафу, визнати їх протиправними та скасувати, а також зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок та скласти новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. 
 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у відкритті провадження відмовлено та роз`яснено, що заявлені вимоги підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд допустився порушення норм процесуального права.
Вказує, що скарга, щодо складання розрахунків в рамках виконавчого провадження повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, судом, який видав виконавчий документ, відтак висновки суду, щодо необхідності звернення із скаргою в порядку адміністративного судочинства вважає помилковими.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити на продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив. 
 
У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. 
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
 
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подану скаргу, щодо скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч.1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч.2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Враховуючи, що скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Вищезазначене збігається з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 201/10328/16-ц (постанова від 29 серпня 2018 року)
Таким чином місцевий суд неправильно встановив наявність юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду скарги ОСОБА_1 .
 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ухвалене судове рішення не відповідає вимогам процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, щодо скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року скасувати, а справу на правити на продовження розгляду до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду апеляційноїінстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягомтридцятиднів.
 
Повний текст постанови складено «21» січня 2020 року.

Головуючий
 
Судді: