ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
 
11 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 303/1866/17
провадження № 51-1514км19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного  кримінального суду у складі:
 
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                         ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
за участю:                                                        
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до     Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016070040001777, № 12017070040000848,    № 12017070040001428,    № 12016070040002114,        за обвинуваченням 
 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя  АДРЕСА_1 , раніше судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186  Кримінального кодексу України (далі — КК), 
 
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2018 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 3 ст. 185КК – на строк 3 роки 3 місяці; 
- за ч. 3 ст. 186 КК– на строк 4 роки; 
- на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим – на строк 4 роки.
 
На підставі частин 1, 4 ст. 71 КК частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року,та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. 
 
Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 27 грудня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни.
 
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у м.Мукачево, діючи повторно, з корисливих спонукань, проникаючи у приміщення, сховище, таємно викрав: 
- 10 серпня 2016 року близько 03:00 – належнийОСОБА_8  велосипед «Спеллі» вартістю 5000 грн;
- 19 вересня 2016 року близько 23:30 – 2 велосипеди «Schwinn», електричну газонокосарку та інше майно, належнеОСОБА_9 , загальною вартістю 21 607,50 грн;
- 10 квітня 2017 року близько 03:50 за попередньою змовою з не встановленою досудовим розслідування особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з виробничого приміщення ПП «ВКФ Астра» – належний ОСОБА_10 електричний інструмент загальноювартістю 4640,80 грн та майно  ОСОБА_11 вартістю 46 459,30 грн;
- 25 квітня 2017 року близько 15:30 – майно ТОВ «Флекстронікс» вартістю 6352,80 грн. 
 
Крім цього, ОСОБА_6 20 червня 2017 року близько 03:50, діючи повторно, з корисливих спонукань, проник у квартиру  ОСОБА_12  в м. Мукачево, де в коридорі таємно викрав сумку, гаманецьта навушники, після чого намагався непомітно покинути квартиру, однак був помічений потерпілим, який переслідував ОСОБА_6 , вимагав зупинитися й повернути майно, проте останній, усвідомлюючи, що його дії помічені, з місця події втік, відкрито викравши майно загальноювартістю 662,75 грн.
Короткий зміст вимог, наведених у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить змінити судові рішення та на підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі – Закон № 838-VIII) зарахувати  ОСОБА_6 устрок покарання попереднє ув`язнення в період з 7 липня 2017 року по 27 грудня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Посилається на те, що Закон № 838-VIII відповідно до ст. 5 КК має зворотну дію в часі.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
У судовому засіданні прокурор вимоги касаційної скарги не підтримав, вважаючи, що засуджений не позбавлений можливості вирішити поставлене у касаційній скарзі питання в порядку виконання вироку.
 
Мотиви Суду
 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_6  та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
 
Доводи в касаційній скарзі захисника щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при зарахуванні ОСОБА_6  строку попереднього ув`язнення є слушними
 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 КК законодавством України про кримінальну відповідальність є Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
 
Положення, передбачені ч. 5 ст. 72 КК, регулюються саме цим Кодексом, у зв`язку з чим охоплюються поняттям «закон про кримінальну відповідальність».
 
Згідно зі змінами, внесеними до ч. 5 ст. 72 КК Законом № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
При цьому відповіднодо вимог ч. 5 ст. 72 КК зі змінами, внесеними Законом України від 18 травня 2017 року №2046-VIII«Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», що набрав чинності 20 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими в ч. 1 ст. 72 КК. 
Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. 
Таким чином, оскільки  ОСОБА_6 вчинив злочини в період з 10 серпня 2016 рокупо 20 червня 2017 року, то при зарахуванні попереднього ув`язнення в строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону                           № 838-VIII.
Така позиція Суду узгоджується і з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), згідно з яким якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону  № 838-VIII.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, у тому числі, й рішення про залік досудового тримання під вартою, однак зазначене питання не було вирішене з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції ухвалив строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 7 липня 2017 року без зазначення відповідного розрахунку(один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до вступу вироку в законну силу), тобто Закону № 838-VIII, який підлягав застосуванню, не застосував.
Апеляційний суд вказану помилку суду першої інстанції не виправив, не зважаючи на пояснення із зазначенням відповідного клопотання захисника ОСОБА_7 , який вступив до провадження наприкінці апеляційного розгляду (т. 2, а.п. 209-210), чим порушив положення ч. 2 ст. 405 КПК, та не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК).
З огляду на викладене, ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанції допустили істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч. 1 ст. 412 КПК) та неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосували закон, який підлягав застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК), відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК є підстави для зміни судових рішень щодо  ОСОБА_6  у цій частині та зарахування останньому на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону № 838-VIII) у строк покарання строку попереднього ув`язнення за період з 7 липня 2017 року по 27 грудня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у зв`язку з чим касаційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах  ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 369, 376, 412, 413, 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
 
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2018 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 змінити.
 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року                            № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 7 липня 2017 року по 27 грудня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
 
В іншій частині судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                               ОСОБА_3