ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
30 січня 2020 року
м. Харків
Справа № 638/7004/18
Провадження № 22-ц/818/1235/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача)  Тичкової О.Ю., 
суддів колегії Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 2 грудня 2019 року, постановлену суддею Цвірюк Д.В., у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в :
У травні 2017 року кредитна спілка «Істок» звернулася до суду із позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ДКХ-1896 від 24.10.2018 в розмірі 72 676 грн 55 коп.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року позов кредитної спілки «Істок» задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 72 676 грн 55 коп. заборгованості за кредитним договором № ДКХ-1896 від 24.10.2018 та 1762 грн судового збору.
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 27.09.2018, яка ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2019 року була прийнята та призначена до розгляду судом. 
27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зупинення виконання заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року. В обґрунтування заяви посилався на те, що за вказаним судовим рішенням розпочате виконавче провадження, в межах якого з його рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», на який нараховується заробітна плата, можуть бути стягнуті кошти. У випадку скасування заочного рішення, відповідачу необхідно буде докладати додаткових зусиль для повернення надміру сплачених коштів, що завдасть шкоди його інтересам.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 2 грудня 2019 року заява ОСОБА_1 повернута йому на підставі ч.9 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).  
Суд першої інстанції виходив із того, що подана ОСОБА_1 заява про зупинення виконання рішення суду є заявою про забезпечення позову, яка не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме, вона не містить доказів перебування судового рішення на виконанні. Тому її необхідно повернути заявнику. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про зупинення виконання рішення суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року є незаконним і необґрунтованим. Висновки суду щодо ненадання доказів перебування рішення суду на виконанні є помилковими, оскільки інформацію про наявність стосовно відповідача відкритого виконавчого провадження можливо перевірити у Державному реєстрі виконавчих проваджень, що є публічною інформацією і не потребує доказування. Зупинення виконання судового рішення необхідне для припинення обтяження рахунку апелянта, на який нараховується заробітна плата. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь головуючого судді,  дослідивши контрольне провадження матеріалів цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відповідно до п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З матеріалів контрольного провадження цивільної справи вбачається, що кредитна спілка (надалі КС) «Істок» звернулася до суду із позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ДКХ-1896 від 24.10.2018 в розмірі 72 676 грн 55 коп (аркуші 1-9 контрольного провадження).
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року позов кредитної спілки «Істок» задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 72 676 грн 55 коп. заборгованості за кредитним договором № ДКХ-1896 від 24.10.2018 та 1762 грн судового збору (аркуші 10-11 контрольного провадження).
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 27.09.2018 (аркуші 12-15 контрольного провадження), яка ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2019 року була прийнята та призначена до розгляду судом (аркуш 19 контрольного провадження). 
27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зупинення виконання заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року (аркуші 20-21 контрольного провадження). 
Суд, повертаючи заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення, посилався на ч.ч. 1,2 ст.149, п.7 ч.1 ст.151, ч.9 ст.153 ЦПК України та вважав її заявою про забезпечення позову, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
ОСОБА_1 є відповідачем по справі № 638/7004/18 за позовом КС «Істок», за яким вже ухвалене заочне рішення суду від 27.09.2018.
Порядок розгляду справи встановлений главою 6 Розділу ІІІ ЦПК України «Розгляд справи по суті» і починається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим (ч.3 ст.217 ЦПК України). Розгляд справи завершується ухваленням рішення суду, що проголошується в судовому засідання (ч.1 ст. 268 ЦПК України). Отже, розгляд цивільної справи № 638/7004/18 завершений ухваленням заочного рішення.
Клопотання про зупинення виконання рішення суду подане ОСОБА_1 під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, яке на час подачі зазначеного клопотання не було скасоване судом першої інстанції. Тобто розгляд цивільної справи за позовом КС «Істок» не був поновлений.
До того ж клопотання не містило посилань на ст. ст. 151-153 ЦПК України й суд помилково вважав, що заявлене клопотання є заявою про забезпечення позову. Оскільки заявник не вказував, що подає заяву про забезпечення позову, а з огляду на процесуальний статус відповідача у справі ОСОБА_1 взагалі не може подавати заяву про забезпечення позову КС «Істок».
Тому суд першої інстанції помилково застосував до клопотання ОСОБА_1 вимоги п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України та повернув заяву на підставі ч.9 ст.153 ЦПК України. Зазначене є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасуванням ухвали суду від 02.12.2019 з постановленням нової постанови.
Відповідно до норм ЦПК України до повноважень суду першої та апеляційної інстанції не відноситься вирішення питання про зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили та не оскаржується в апеляційному порядку. 
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України суд може лише забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, що оскаржується боржником у судовому порядку. Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» вирішення питання щодо зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду, може вирішуватися державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій. 
Дії державного чи приватного виконавця при проведенні виконавчих дій можуть оскаржуватися учасниками справи в порядку, встановленому Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». 
Якщо ОСОБА_1 вважає, що при виконанні заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року порушені його права на отримання заробітної плати і виконавче провадження підлягає зупиненню, він має право звернуся безпосередньо до державного виконавця та (або) до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України.
Тому в задоволені клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення суду належить відмовити.
Керуючись  ст.ст.  367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК  України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 2 грудня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення суду у справі за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 30 січня 2020 року.

Головуючий:                                                                                 О.Ю. Тичкова

Судді:                                                                                             А.В. Котелевець

                                                                                                        Р.М. Піддубний