Справа № 461/7319/19                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/1370/19                                                 Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , –
з участю представника 
Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю.,
захисника – адвоката Семенини В.М., 
Новіцького Ю.Т., 
               встановив:
цією постановою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №2280/209000/19 від 25 травня 2019 року товари, постановлено повернути ОСОБА_1 . 
Відповідно до протоколу про порушення митних правил, 27 травня 2019 року о 21 год. 40 хв. ОСОБА_1 в якості водія прямував у приватну поїздку з України в Польщу, через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці смугою руху митного контролю «Червоний коридор» автомобілем марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 . Під час митного огляду транспортного засобу було виявлено товар з ознаками приховування, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, а саме: 1) поршень новий Mercedes-Benz 005 WN 09 01 128.00, виробництва «MAHLE» РП, кількість – 5 штук, вагою 35 кг; 2) шатунні вкладиші нові MAN 71-4529 STD, виробництва «Glyco», кількість 6 комплектів вагою 1 кг; 3) синхронізатор новий 88.53.0295 виробництва «Euroricambi» Італія – 1 штука, вагою 0,6 кг; 4) синхронізатор новий 88.53.0291 виробництва «Euroricambi» Італія – 1 штука, вагою 1,5 кг; 5) синхронізатор новий 88.53.0082, виробництва «Euroricambi» Італія – 1 штука, вагою 2 кг. Загальна вага –40,1 кг. Запчастини для автомобіля були приховані від митного контролю у конструктивних порожнинах автомобіля, а саме у ніші запасного колеса під декоративною оббивкою багажного відділення автомобіля.
В апеляційній скарзі представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. покликається на те, що в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що автозапчастини належать йому. Під час усного опитування ОСОБА_1 про наявність будь-яких товарів та предметів не заявив, після митного огляду товар визнав своєю власністю, факт приховування визнав також.
Вважає, що ОСОБА_1 свідомо приховував товар, тобто умисно вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.
Наголошує, що суд у своїй постанові покликається на те, що обставини встановлені органом доходів під час проведення додаткової перевірки належним чином у протоколі не відображені.
Разом з тим, на думку апелянта, в ході провадження даної справи було вичерпано всі можливі засоби та здійснено заходи з дооформлення матеріалів справи. 
Просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 та винести нову постанову, якою визнати останнього винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі, а також стягнути витрати за експертизу і за зберігання товару на складі митниці.
Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника – адвоката Семенини В.М. про її заперечення та залишення постанови судді без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Приписами ст. 527 МК України передбачено, що за результатами розгляду справи про порушення митних правил суддя, може винести постанову про проведення додаткової перевірки, в якій мають бути зазначені конкретні суб`єкти, завдання та строки перевірки. Ці дії не повинні порушувати права громадянина, шкодити господарській діяльності юридичної особи.
Системний аналіз зазначених вище норм закону дозволяє прийти до висновку, що рішення про проведення додаткової перевірки приймається за результатами розгляду справи у разі виявлення у надісланих матеріалах про порушення митних правил недоліків, які унеможливлюють здійснення її правильного та об`єктивного розгляду, зокрема через неповноту доказової бази, тобто коли не встановлено всіх обставин, які входять до предмета доказування по даній справі, та інші необхідні відомості для прийняття рішення по суті.
Безпосереднім наслідком винесення постанови про проведення додаткової перевірки є створення передумов для отримання належних доказів (або для вжиття заходів до їх отримання), необхідних для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2019 року суддя, дослідивши матеріали відносно ОСОБА_1 про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України, допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та представника Львівської митниці ДФС, прийшов до переконання про необхідність повернення протоколу про порушення митних правил для проведення додаткової перевірки.
Вимогами ч.2 ст. 494 МК України передбачено, що протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.
Матеріалами справи та змістом складеного відносно ОСОБА_1 протоколу встановлено суперечливі дані та істотні розбіжності, що вказують на невідповідність відомостей зазначених у протоколі долученим до нього доказам, які в ході проведення додаткової перевірки митним органом усунено не було.
Так, митним органом, на виконання вимог постанови суду від 08 жовтня 2019 року про проведення додаткової перевірки до протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 додано доповідну записку державного інспектора митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Паук Н.П., протокол її опитування від 04 листопада 2019 року і витяг з Журналу диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску.
Разом з тим, оскільки вищезазначені документи отримані після складання протоколу про порушення митних правил, то такі, як вірно зазначено в постанові місцевого суду, самі по собі не можуть слугувати доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке йому інкримінують.
Також, суд відхилив наявні в матеріалах справи експертні висновки, оскільки в процесі судового розгляду митним органом не спростовано тверджень сторони захисту щодо недопустимості цих доказів.
Зважаючи на те, що протокол про порушення митних правил є одним із джерел доказів у справі і в даному конкретному випадку такий не відповідає передбаченим щодо нього вимогам закону, про що зазначено в оскаржуваній посанові, а суд не вправі встановлювати обставини, що не знайшли свого відображення у відповідних процесуальних документах, апеляційний суд погоджується з мотивацією місцевого суду про недоведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника митниці задоволенню не підлягає, а оскаржувана постанова є законною і підстав для її скасування не вбачає.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
постановив:
апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Б.І. залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.