Постанова  
Іменем України
 
22 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 229/4666/17
провадження № 61-35886св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа: Дружківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року у складі судді Панової Т. Л. та постанову Апеляційного суду Донецької області 
від 05 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Будулуци М. С., Санікової О. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Дружківський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області), заінтересована особа - Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго»). 
 
На обгрунтування скарги зазначав, що 24 липня 2017 року та 14 листопада 
2017 року він звернувся з заявами до Дружківського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про вилучення з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (далі - ЄДРВП) записів про арешт майна та надання йому відповідних документів.
 
30 листопада 2017 року він отримав повідомлення про закінчення невідомого для нього виконавчого провадження за № 44408533, постанова не оформлена і не завірена належним чином, а також не відповідає номеру провадження 
№ 28516998, відкритого 29 серпня 2011 року на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 червня 2011 року у справі № 2-418/11.
 
Посилаючись на те, що виконавчий лист № 44408533 є недійсним, а запис про арешт - нікчемним, просив скасувати недостовірну інформацію у наданих відповідачем відповідях; зобов`язати Дружківський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області надати йому належним чином оформлену та засвідчену постанову про закінчення виконавчого провадження; зобов`язати Дружківський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області вилучити записи про арешт майна та надати рішення про закінчення виконавчих проваджень з видачею копії документів про зняття арешту з майна; надати інформацію (документи), за зверненням яких осіб, організацій, підприємств видані виконавчі листи.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця в частині вимог про зобов`язання скасувати недостовірну інформацію, надання постанови про закінчення виконавчого провадження, надання інформації, за зверненням яких осіб, організацій, підприємств видані виконавчі листи.
 
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 22 серпня 2017 року постановою державного виконавця Дружківського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 
№ 2-418, виданого 21 червня 2011 року Дружківським міським судом Донецької області закінчено, оскільки рішення суду виконано в повному обсязі, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виділено в окреме провадження. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація щодо зареєстрованих обтяжень на належне ОСОБА_1 майно, зокрема про арешт нерухомого майна від 15 грудня 2006 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 08 грудня 2006 року, арешт нерухомого майна від 24 лютого 2008 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 14 грудня 2007 року, арешт нерухомого майна від 24 березня 
2010 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника 
від 08 лютого 2010 року. Урахувавши, що на момент закінчення виконавчого провадження № 44408533 (22 серпня 2017 року) та час розгляду справи на виконанні Дружківського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебували й інші виконавчі провадження № 51524195, № 52195384, № 52785683 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» заборгованості у загальному розмірі 5 286,66 грн, яка боржником ОСОБА_1 не погашена, суд дійшов висновку, що у державного виконавця не було правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження № 44408533, а тому вимога про зобов`язання відповідача вилучити записи про арешт майна не підлягає задоволенню. Необгрунтованою є й вимога про зобов`язання відповідача надати рішення про закінчення виконавчих проваджень, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження № 44408533 від 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 отримана 30 листопада 2017року, а виконавчі провадження 
№ 51524195, № 52195384, № 52785683 на день розгляду справи не закінчені, відповідно державним виконавцем не приймалося рішення про їх закінчення.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року залишено без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У червні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 , у якій заявник просить скасувати ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року і постанову Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року, та ухвалити у справі нове рішення про задоволення скарги.  
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тій обставині, що зобов`язання перед ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» виконано у повному обсязі, до суду не було надано доказів на підтвердження наявності заборгованості, а тому вимоги про вилучення запису про арешт майна є обгрунтованими.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга не містить доводів щодо неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про зобов`язання надати рішення про закінчення виконавчих проваджень, а тому в цій частині рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку не переглядаються.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою державного виконавця Дружківського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 22 серпня 
2017 року виконавче провадження № 44408533 з примусового виконання виконавчого листа № 2-418, виданого 21 червня 2011 року Дружківським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВО ДТМ ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості у розмірі 5 257,64 грн, закінчено у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виділено в окреме провадження. 
 
В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація щодо зареєстрованих обтяжень на належне ОСОБА_1 майно, зокрема про арешт нерухомого майна від 15 грудня 2006 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 08 грудня 2006 року, арешт нерухомого майна на майно від 24 лютого 2008 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 14 грудня 2007 року, арешт нерухомого майна на майно від 24 березня 2010 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 08 лютого 2010 року.
 
На момент закінчення виконавчого провадження № 44408533 від 22 серпня 2017 року та час розгляду справи на виконанні Дружківського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебували інші виконавчі провадження № 51524195, 
№ 52195384, № 52785683 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» заборгованості у загальному розмірі 5 286,66 грн, яка не погашена боржником ОСОБА_1 .
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Зазначене конституційне положення відображено також у статті 18 ЦПК України, відповідно до частини першої якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 450 ЦПК України скарга на бездіяльність державного виконавця розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. 
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», зараз і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). 
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.
 
Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що у державного виконавця Дружківського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області не було правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 44408533 від 22 серпня 2017 року за наявності інших не закінчених виконавчих проваджень № 51524195, 
№ 52195384, № 52785683 у яких боржником є ОСОБА_1 , а тому дійшли обгрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, доводи касаційної скарги правильність висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 10 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Г. І. Усик
С. О. Погрібний
В. В. Яремко