ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2020 року 

Київ

справа №280/1824/19

адміністративне провадження №К/9901/36748/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: 
суддя-доповідач - Гусак     М. Б., судді - Гімон М.  М., Усенко Є.  А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС (правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби) на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року (судді Іванов С.  М., Панченко О.  М., Чередниченко В.  Є.) у справі №280/1824/19 за позовом Приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Ассоль» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИЛА:

Приватне мале виробничо-комерційне підприємство «Ассоль» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС від 22 березня 2019 року №UA112000/2019/000017/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112100/2019/00006.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 1 серпня 2019 року позов задовольнив.

27 серпня 2019 року Запорізька митниця ДФС звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 вересня 2019 року цю апеляційну скаргу повернув у зв`язку з тим, що вона підписана особою, посадове становище якої не зазначено.

9 жовтня 2019 року відповідач вдруге подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, на обґрунтування якого послався на те, що первісна апеляційна скарга була подана у строки, встановлені процесуальним законодавством, проте була повернута судом апеляційної інстанції з огляду на незазначення представником свого посадового становища.

Ухвалою від 31 жовтня 2019 року Третій апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу без руху для надання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних підстав такого пропуску та документа про сплату судового збору у розмірі та порядку, передбаченому чинним законодавством.

Ухвалою від 28 листопада 2019 року цей суд визнав неповажними підстави пропуску строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 1 серпня 2019 року та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Запорізької митниці ДФС.

Не погодившись із цією ухвалою, Запорізька митниця ДФС подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просить її скасувати.

На обґрунтування своїх доводів відповідач посилається, зокрема на помилковість висновку апеляційного суду про неналежне оформлення поданої вперше апеляційної скарги; направлення йому судом ухвали від 16 вересня 2019 року лише 3 жовтня 2019  року, відповідно отримання її адресатом - 7 жовтня 2019 року та подання без зволікання повторної апеляційної скарги - 9 жовтня 2019 року.

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

В силу вимог пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Із матеріалів справи вбачається, що до поданої вперше в межах строку оскарження апеляційної скарги, підписаної представником Запорізької митниці ДФС Лактіоновою  О.  М., без зазначення свого посадового становища, було додано, зокрема довіреність. Окрім того, копія такої довіреності була в матеріалах справи, а цей представник був присутній в судовому засіданні при вирішенні справи судом першої інстанції, тобто суд перевіряв його повноваження та допустив до судового процесу.

На думку Колегії суддів, враховуючи наявність у суду апеляційної інстанції на момент прийняття ухвали про повернення апеляційної скарги матеріалів справи, у нього була можливість перевірити цей факт та врахувати при постановленні ухвали.  

Отже, Колегія суддів знаходить помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для повернення поданої вперше в межах строку звернення апеляційної скарги Запорізької митниці ДФС.

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, у тому числі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку Колегії суддів сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

У даному випадку апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням другої апеляційної скарги. При цьому пропуск строку на апеляційне оскарження є незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata.

Отже, Колегія суддів знаходить помилковим висновок апеляційного суду про неповажність причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Отже, судом апеляційної інстанції не дотримано вимоги процесуального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Запорізької митниці ДФС, направивши справу до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 356, 359 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС (правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби) задовольнити.

2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                М.  Б. Гусак

Судді:                                                                                                     М.  М. Гімон

                                                                                                    Є.  А. Усенко