ПОСТАНОВА
Іменем України

26 лютого 2020 року 
Київ
справа №540/846/19
адміністративне провадження №К/9901/33070/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (далі - Суд) у складі:
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №540/846/19
за позовом ОСОБА_1 до голови Херсонської обласної ради Мангера Владислава Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, - Херсонської обласної ради - про визнання протиправним і скасування розпорядження, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, прийняте у складі: головуючого судді Василяки Д.К., і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року, ухвалену в складі: головуючого судді Шеметенко Л.П., Стас Л.В., Турецької І.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до голови Херсонської обласної ради Мангера Владислава Миколайовича (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, - Херсонської обласної ради - із вимогами визнати протиправним і скасувати розпорядження від 12 квітня 2019 року №71 «Про затвердження персонального складу конкурсної комісії». 
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване розпорядження прийнято відповідачем із перевищенням повноважень, адже ним затверджений персональний склад комісії для проведення концесійного конкурсу з передачі в концесію цілісного майнового комплексу «Аеропорт «Херсон». Водночас відповідно до статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо передачі в концесію об`єктів комунальної власності належить до виключної компетенції безпосередньо ради, а не її голови.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Рішенням Херсонської обласної ради від 26 липня 2018 року №945 цілісний майновий комплекс «Аеропорт «Херсон» включено до переліку об`єктів, які можуть передаватися у концесію.
4. Рішенням Херсонської обласної ради від 26 липня 2018 року №946 «Про намір початку процедури передачі в концесію цілісного майнового комплексу «Аеропорт «Херсон», із метою задоволення потреб мешканців області у забезпеченні стабільного розвитку авіаційної галузі, вирішено надати згоду на оголошення конкурсу з передачі в концесію об`єкта спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Херсонської області - цілісного майнового комплексу «Аеропорт «Херсон» для здійснення діяльності з його експлуатації з метою задоволення суспільних потреб. 
5. Указаним рішенням також затверджено Положення про Конкурсну комісію для проведення концесійного конкурсу з передачі в концесію цілісного майнового комплексу «Аеропорт «Херсон» й доручено голові Херсонської обласної ради затвердити персональний склад Конкурсної комісії з проведення концесійного конкурсу, погодивши його з головою Херсонської обласної державної адміністрації.
6. Розпорядженням голови Херсонської обласної ради від 12 квітня 2019 року №71 зобов`язано створити Конкурсну комісію для проведення концесійного конкурсу з передачі в концесію цілісного майнового комплексу «Аеропорт «Херсон»; затвердити персональний склад Конкурсної комісії, керуючого справами виконавчого апарату Херсонської обласної ради; забезпечити належні умови для роботи Конкурсної комісії у приміщенні Херсонської обласної ради; визначити відповідальною особою за інформаційну взаємодію з Конкурсною комісією та оприлюднення інформації про підготовку та проведення конфесійного конкурсу начальника відділу інформації та зв`язків з громадськістю виконавчого апарату Херсонської обласної ради.
7. Не погоджуючись із прийнятим розпорядженням, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
8. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31  жовтня 2019 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
9. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій керувалися тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, у межах і порядку, передбаченому чинним законодавством.
10. Суди попередніх інстанцій також уважали, що позивач не довів, що оскаржуваним рішенням порушуються його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
11. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
12. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що оскаржуване розпорядження прийнято з перевищенням повноважень, оскільки передача об`єктів комунальної власності в концесію є виключними повноваженнями відповідних органів місцевого самоврядування.
13. Позивач також уважає, що суди попередніх інстанцій дійшли безпідставних висновків про те, що оскаржуваним розпорядженням не порушено його прав. Як зазначає позивач, він є членом відповідної територіальної громади, водночас оскаржуване рішення порушує його права на отримання доступних послуг з авіаперевезень.
14. Інші учасники справи правом подати відзив (пояснення) на касаційну скаргу не скористалися.
15. Касаційна скарга надійшла до суду 28 листопада 2019 року та за наслідками автоматизованого розподілу була передана на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Кашпур О.В., Уханенка С.А.
16. Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2019 року було відкрите касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
17. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
18. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15  січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
19. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №   460-IX.
20. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів і посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).
22. Відповідно до статті 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
23. Частиною другою статті 2 Закону №280/97-ВР передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
24. Згідно з частиною другою статті 10 Закону №280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
25. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 43 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об`єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об`єктів в установленому законом порядку.
26. Повноваження голови районної, обласної, районної у місті ради визначено у частині шостій статті 55 Закону №280/97-ВР.
27. Відповідно до пункту 18 частини шостої статті 55 Закону №280/97-ВР голова обласної ради вирішує інші питання, доручені йому радою.
VI. Позиція Верховного Суду
28. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що обласна рада з питань, що належать та/або пов`язані з реалізацією її компетенції може надавати її органам та/або посадовим особам обов`язкові доручення, а в цих посадових осіб та/або органів виникає кореспондуючий обов`язок ужити заходів для його виконання.
29. В аспекті спірних правовідносин судами попередніх інстанцій було установлено, що оскаржуване розпорядження відповідачем було прийнято на виконання рішенням Херсонської обласної ради від 26 липня 2018 року №946 «Про намір початку процедури передачі в концесію цілісного майнового комплексу «Аеропорт «Херсон», яким відповідачеві було доручено затвердити персональний склад Конкурсної комісії з проведення концесійного конкурсу, погодивши його з головою Херсонської обласної державної адміністрації.
30. Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що головою Херсонської обласної ради прийнято оскаржуване розпорядження у межах повноважень, наданих частиною шостою статті 55 Закону №280/97-ВР на виконання доручення Херсонської обласної ради.
31. Суд також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач під час розгляду справи не довів, що оскаржуваним розпорядженням порушено його суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси.
32. Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
33. Наведеним положенням Конституції України кореспондує частина перша статті 5  Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
34. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
35. З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес. Заінтересованість позивача повинна мати правовий характер, який проявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для надання особі судового захисту, про який вона просить, недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.
36. У розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди передбачає наявність встановленого судом факту їхнього порушення. Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд установлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-владних правовідносинах, що виникли між ним і позивачем.
37. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що доводи позивача є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного розпорядження на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.
38. З урахуванням викладеного Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог.
39. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
40. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
41. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
42. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
43. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
44. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
45. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
46. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31   жовтня 2019 року в справі №540/846/19 залишити без змін.
47. Судові витрати не розподіляються.
48. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко