КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
18 лютого 2020 року                                                                                              м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи № 753/10647/19  
Апеляційне провадження 22-ц/824/3564/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф. 
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 ОСОБА_2 
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від       05 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,
 
в с т а н о в и в :
 
у травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у сумі 8 000 грн щомісячно та додаткові витрати на дитину в сумі 46 909,48 грн одноразово і 3 850 грн  щомісячно, починаючи з 01.06.2019.
В обґрунтування позову зазначала, що з 14.11.2003 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення між ними спільного господарства припинено. Вона самостійно займається вихованням та забезпеченням дитини. Відповідач участі у вихованні та утриманні дочки не приймає. Відповідач є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець та має матеріальну можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі.
З 01.09.2018 ОСОБА_4 вивчає англійську мову з репетитором, заняття відбуваються двічі на тиждень, вартість одного заняття становить 300 грн. За період з 01.09.2018 по 31.05.2019 на оплату додаткових занять дитини англійською мовою вона витратила                  11 100 грн. Також з 01.09.2018 донька займається танцями у клубі «Естер-Київ», за участь у якому сплачуються благодійні внески в сумі 5 300 грн в місяць. Постійні щомісячні додаткові витрати за зайняття англійською мовою та танцями становлять 7 700 грн, половину з яких повинен компенсувати відповідач.
Розмір додаткових витрат, які вже були оплачені за заняття англійською мовою та танцями за період з 01.09.2018 по 31.05.2019 становить 69 900 грн. Витрати на оплату участі дитини у змаганнях з танців за вказаний період склали 9 685 грн. Також вона понесла додаткові витрати, викликані хворобою дитини, в загальному розмірі 14 233,95 грн. Загалом нею сплачено додаткових витрат на дитину 93 818,96 грн, відтак половина цієї суми підлягає стягненню з відповідача.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 6 000 грн щомісячно, починаючи з 22.05.2019, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 7 766,98 грн. Вирішено питання судових витрат. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не надав належної уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та дійшов помилкового висновку про те, що при визначенні розміру аліментів чистий середньомісячний дохід має визначатись з урахування документально підтверджених видатків і витрат. Суд безпідставно погодився з доводами відповідача про те, що дохід не  є «чистим». Відповідач є фізичною особою - підприємцем на спрощеній системі оподаткування, згідно з якою не передбачено визначення чистого доходу. Судом не враховано, що участь батьків у додаткових витратах на дитину має бути рівною. Додаткові витрати, які вже були сплачені нею на заняття англійською, тренувальні збори, рейтингові змагання, міжнародні змагання з танцювального спорту вже сплачені нею. На кожний виступ на змаганні витрачались кошти на одяг, взуття, зачіски. Вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні суми вже витрачених коштів на розвиток дитини.    
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргуу якій просить змінити рішення суду зменшивши розмір аліментів на утримання дитини до       3 000 грн на місяць. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд в рішенні не навів обґрунтувань, з яких виходив визначаючи розмір аліментів. Вважає, що обраний судом метод розрахунку аліментів є помилковим, оскільки його прибуток не стабільний та коливається протягом року і значно залежить від сезону. Суд не врахував, надані ним пояснення, що після погіршення стосунків з позивачкою остання заборонила йому будь-яке спілкування  з дочкою та перешкоджає бачитись з дитиною. Суд не взяв до уваги, що сума щомісячної матеріальної допомоги на утримання дочки, яку він надавав, складалась не лише із його власних коштів, а ще із заощаджень його батьків. Суд встановив аліменти у розмірі, який становитиме більше 70 % від всього його доходу, що створює для нього надмірне фінансове навантаження та фактично призводить до порушення вимог закону щодо рівності батьків у обов`язку утримувати дитину.         
У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу         ОСОБА_1 залишити без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити. Зазначає, що на підтвердження розміру свого доходу, який він отримає від здійснює підприємницької діяльність ним надані відповідні фінансові документи. За загальновідомим правилом, чистий дохід підприємства від реалізації продукції визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, відповідних податків. За фінансовими документами його середньомісячний дохід з урахуванням затратної частини становить 9 411,44 грн. Позивач  до додаткових витрат включила благодійні внески, що не є додатковими витратами. Крім того, на підтвердження понесених додаткових витрат не надано жодних розрахункових документів, підставі яких можливо було б встановити факт оплатного надання послуг. Також зазначив, що він приймав особисту участь у витратах шляхом придбання одягу для дочки та оплати додаткових індивідуальних занять з тренером, оплачував виїзд на змагання, перераховуючи ці кошти на картковий рахунок у вигляді аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник позивачки адвокат     Петренко А.С. просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Зазначає, що позивач не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. Відповідач є особою працездатного віку, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, та не надав будь-яких доказів скрутного матеріального становища.     
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що з 14.11.2008 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо та у судовому порядку вирішують питання про розірвання шлюбу. Дитина проживає з матір`ю.
У квітні 2019 року відповідач самостійно, визначив розмір своєї участі в утриманні дитини і з вказаного часу щомісячно перераховує певні грошові суми. За період з квітня по вересень 2019 року відповідачем було перераховано 32 160,80 грн як аліменти на утримання доньки.
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримує дохід від діяльності в галузі роздрібної торгівлі медичними і ортопедичними товарами, квітами, рослинами, тваринами тощо та ветеринарії, інших утриманців не має.
Згідно даних податкової декларації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 як платника єдиного податку загальний обсяг його доходу у 2018 році склав 722 520 грн.
Впродовж 2018-2019 навчального року ОСОБА_4 займалась танцями у танцювальному клубі «Естер- Київ » та відвідувала приватні уроки англійської мови, у зв`язку з чим позивач несла витрати на оплату цих занять та на участь дитини в танцювальних змаганнях.
Згідно з чеками, квитанціями та актами про надані медичні послуги ОСОБА_1 понесла витрати на медичні та стоматологічні послуги, надані донці у сумі 14 233,95 грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення аліментів та визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з того розміру, який надавався на утримання дитини у добровільному порядку. Задовольняючи частково вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд виходив з доказів, які підтверджують понесення таких витрат.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За обставинами справи встановлено, що у період з квітня по вересень 2019 року відповідач сплачував аліменти у добровільному порядку та їх розмір складав щомісячно близько 6 030 грн.
Визначаючи розмір аліментів у сумі 6 000 грн щомісячно суд першої інстанції виходив з розміру аліментів, який сторони визначили у добровільному порядку. 
Доводи позивачки про те, що розмір аліментів необхідно визначати, виходячи з податкової декларації платника єдиного податку - ФОП, згідно з якою розмір доходу ФОП ОСОБА_2 за 2018 рік складає 722 520 грн, а тому щомісячний дохід становить        60 210 грн, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки при визначенні розміру аліментів враховується дохід обох сторін на час розгляду справи, а не за попередні періоди. Позивач не надала будь - яких доказів про розмір свого доходу. Декларація ж  платника єдиного податку - ФОП вказує на отримання доходів від підприємницької діяльності та не свідчить про те, що вказана у ній сума є «чистим» доходом відповідача як фізичної особи.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що він не спроможний сплачувати аліменти у сумі 6 000 грн, оскільки такі доводи доказами не підтверджені. Посилання відповідача на те, що сплачуючи аліменти у добровільному порядку він використовував як власні кошти, так і кошти своїх батьків ґрунтуються на припущеннях.
До того ж у разі зміни матеріального становища сторін позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а відповідач, у разі погіршення матеріального становища - про зменшення розміру аліментів.
Проте, на час розгляду справи суд визначив розмір аліментів виходячи з наданих сторонами доказів та з урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Позивач просила стягнути додаткові витрати на дитину, пов`язані з необхідність додаткових занять з англійської мови та участі у танцювальному клубі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач не надала доказів необхідності у додаткових заняттях доньки, які б були викликані особливими здібностями дитини, а також не надала належних та допустимих доказів понесення таких витрат. Витяги з мережі Інтернет  не є належними доказами того, що саме такі суми витрачені позивчако, та сплата цих сум  зумовлена особливими здібностями дитини. До того ж благодійний внесок не може розцінюватися як сума, яка підлягає обов`язковій сплаті, оскільки такий внесок є добровільним.
Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що позивач не довела необхідності понесення додаткових витратах на навчання та участь у танцювальному клубі та їх розмір. Доводи апеляційної скарги в цій частині фактично повторюють доводи позовної заяви та висновків суду не спростовують.
Судом стягнуто додаткові витрати на медичні послуги, які надавалися дитині, та які підтверджені фінансовими документами.
Доводи відповідача про те, що витрати на лікування дитини він вже сплатив, оскільки включив такі витрати у суму аліментів, які надавалися добровільно колегія суддів  не може визнати обгрунтованими, оскільки у графі призначення платежу вказано «аліменти», а не «додаткові витрати».
За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Постанова складена 18.02.2020.

 
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик