УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/28016/19
провадження № 61-2097 ск 20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І.,                  Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 жовтня 2019 року та на постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» до подання позову звернулося до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 , оскільки вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_2 та в зв`язку з уникненням звернення стягнення на предмет іпотеки була перепродана ОСОБА_3 , яка в свою чергу перепродала її ОСОБА_1 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року в складі судді Чевелюк З. А., залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в складі колегії суддів Корніюк А. П., П'єнти І. В., Талалай О. І.,                          заяву задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 (номер запису про право власності 31209264).
Апеляційний суд залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а тому враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права Банку в разі задоволення позову, наявні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.
 
24 січня 2020 року адвокат Яремчук Н. І. засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення     та просить скасувати їх як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Апеляційний суд установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2012 року в зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 27 лютого 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру                      АДРЕСА_2 ,  загальною площею 74 м2, яка на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки належала ОСОБА_2 . 
 
Відповідно до декларації ДАБІ у Хмельницькій області квартира АДРЕСА_2 , іпотекодавцем якої був                   ОСОБА_2 , була поєднана із квартирою АДРЕСА_3 за цією ж адресою і нове нерухоме майно зареєстровано за номером 189 АДРЕСА_4 , яке в подальшому ОСОБА_2 було відчужено ОСОБА_3 , а остання відчужила це майно ОСОБА_1 .
 
У жовтні 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до суду заяву про забезпечення позову.
 
25 жовтня 2019 року  ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Установивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанцій процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від                        17 жовтня 2019 року та на постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                           В. І. Крат
 
                                                                                                                     М. М. Русинчук