ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1897/20 Справа № 182/2988/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа – Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа – Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 , укладений 08 квітня 2008 року кредитний договір № 0322/0408/45-007, за умовами якого він отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 23 000 доларів США зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитними коштами, на строк до 08 квітня 2028 року.
Того ж дня, 08 квітня 2008 року, з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та Банком укладений Іпотечний договір № 0322/0408/45-007-Z-1, за умовами якого, ним передано Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , на придбання якої відповідачу надані кредитні кошти.
Відповідачі належним чином не виконували взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим, станом на 01 квітня 2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 997 674,36 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом – 578 961,35 грн, заборгованості по відсотках – 418 713,01 грн.
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником ВАТ «Сведбанк») та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу. 
У свою чергу, 28 листопада 2012 року, між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та позивачем - TOB «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу. 
Згідно із зазначеними угодами (договорами) відбулося відступлення права вимоги за Кредитним та іпотечними договорами № № 0322/0408/45-007.
У зв`язку із порушенням відповідачами умов кредитного договору, позивач просив суд, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року, яка станом на 01 квітня 2016 року складає 997 674,36 грн., а саме за кредитом - 578 961,35 грн, по відсотках - 418 713,01 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки: а саме на квартиру АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом); Виселити без надання іншого житла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 ; Стягнути з відповідачів судові витрати (т.1, а.с.1-4).
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема вважав, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав, не врахувавши, що Банк реалізовував своє право на стягнення кредитної заборгованості, що зупиняє строки позовної давності. 
А також не взяв до уваги, що договірні зобов`язання між сторонами тривають, банк має право на стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, а отже й реалізувати право на задоволення вимог за рахунок майна переданого в іпотеку (т.1, а.с. 156-160).
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні Ініціативи» задоволено. Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа – Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення – задоволено.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0322/0408/45-007 від 08 квітня 2008 року в розмірі 997 674,36 грн, із яких: 22 082,41 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 578 961,35 грн – заборгованість по кредиту; 15 970,31 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 418 713,01 грн – заборгованість по процентам, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м., належну на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки узгодженою сторонами у п. 5 договору Іпотеки у розмірі 140 900 грн.
Виселено без надання іншого житла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо судових витрат (т.1, а.с. 224-225).
Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.64-68).
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0322/0408/45-007, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 23 000,00 доларів США зі сплатою 11,90 % річних та терміном повернення до 08 квітня 2028 року (т.1, а.с. 6-13).
       На підставі укладеного, 08 квітня 2008 року, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 іпотечного договору № 0322/0408/45-007-Z-1 (на придбання житлової нерухомості), останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (т АДРЕСА_3 , а.с. 14-17).
       За умовами пункту 11 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодержателем основного зобов`язання повністю або частково.
       У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань, станом на 01 квітня 2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 997 674,36 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом – 578 961,35 грн, заборгованості за відсотками – 418 713,01 грн (т.1, а.с.19).
       28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу. У свою чергу, 28 листопада 2012 року між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та TOB «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу (т.1, а.с. 47-51).
       Крім того, 28 листопада 2012 року між TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та TOB «Кредитні ініціативи» укладений нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором (т.1, а.с. 52-79).
       Згідно з зазначеними угодами (договорами) відбулося відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи».
       ТОВ «Кредитні ініціативи» 08 квітня 2016 року звернулись до кожного з відповідачів із письмовою вимогою про усунення порушень виконання умов кредитного договору та із вимогою про добровільне виселення, які не виконані.
       Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року, яке набрало законної сили 16 червня 2013 року, задоволено позов ТОВ «Кредитні ініціативи», на користь якого було відступлено право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, та стягнуто достроково з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2008 року у розмірі 22 732,38 дол. США – за тілом кредиту, 1 628,48 дол. США - проценти за користування кредитом, 1 533,49 дол. – пеню за порушення строків сплати кредиту, 175,77 дол. США - пеню за порушення строків сплати процентів, усього 26 070 дол. США (т.1, а.с.113-117).
       Звертаючись до суду з позовом у червні 2016 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило в рахунок погашення боргу, який виник, станом на 01 квітня 2016 року, та складається з заборгованості за кредитом – 578 961,35 грн та заборгованості за відсотками – 418 713,01 грн, просило звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та виселити відповідачів з квартири і без надання іншого житла.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Однак, вважає, помилковим посилання суду на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав.
Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини щодо повернення коштів, отриманих у позику, та відповідальності позичальника за неналежне виконання зобов`язань, які регулюються нормами глави 71 ЦК України та Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише при визначенні дійсної заборгованості за кредитним договором.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Звертаючись до суду з позовом, позивачем надано розрахунок заборгованості позичальника, з якого слідує, що станом на 01 квітня 2016 року, заборгованість за кредитним договором становить 997 674,36 грн., а саме за кредитом - 578 961,35 грн, по відсотках - 418 713,01 грн.
З матеріалів справи слідує, що 23 березня 2010 року ПАТ «Свебданк» зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просило достроково стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2008 року, яка утворилась станом на 02 березня 2010 року, у розмірі 22 732,38 дол. США – за тілом кредиту, 1 628,48 дол. США – проценти за користування кредитом, 1 533,49 дол. – пеню за порушення строків сплати кредиту, 175,77 дол. США – пеню за порушення строків сплати процентів.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року, яке набрало законної сили 16 червня 2013 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи», на користь якого було відступлено право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, задоволено. З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2008 року у розмірі 22 732,38 дол. США – за тілом кредиту, 1 628,48 дол. США – проценти за користування кредитом, 1 533,49 дол. – пеню за порушення строків сплати кредиту, 175,77 дол. США – пеню за порушення строків сплати процентів, усього 26 070, 00 дол. США.
На виконання зазначеного рішення виданий виконавчий лист від 29 липня 2013 року № 1141, на підставі якого постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 05 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа, загальний борг у розмірі 26 070,12 доларів США був перерахований за курсом Національного банку України і складає 208 378,47 грн.
Отже, пред`явлення банком наведеного вище позову свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та стягнення пені припиняється.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, після звернення з позовом про стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення відсотків, комісії та штрафу. 
Тому у справі, що переглядається, відсутні правові підстави для нарахування передбачених кредитним договором процентів після дострокової вимоги і ухваленого судового рішення й до закінчення строку дії кредитного договору, з огляду на наявність рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року про задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Отже, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 997 674,36 грн., з яких за кредитом - 578 961,35 грн, по відсотках - 418 713,01 грн є необґрунтованими.
Вимоги стосовно пропущення позивачем строків позовної давності судом до уваги не беруться, оскільки наявні підстави для відмови в позові по суті.
У зв`язку з викладеним та враховуючи те, що заявлений позов є безпідставний та необґрунтований, суд першої інстанції повинен був відмовити в задоволенні позову саме за безпідставністю матеріально-правової вимоги, а не надавати висновки про застосування строків позовної давності.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» – задовольнити частково.
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року – змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа – Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення та у задоволенні таких вимог - відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Судді: