Ухвала
Іменем України 
16 січня 2020року
м. Київ
 
Справа № 614/842/18
Провадження № 51 – 9876 впс 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні спільне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 про передачу кримінального провадження № 12013220230000106 від 13 березня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 197-1 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,  
встановив:
В провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 12013220230000106 від 13 березня 2013 року щодо ОСОБА_4 за ст. 197-1 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України.
До початку розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник – адвокат ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду із клопотанням в порядку          ст. 34 ч. 3 КПК України про направлення вказаного кримінального провадження з Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.  
Мотивують своє клопотання тим, що після надходження обвинувального акту до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області,  починаючи з 21 листопада 2018 року по теперішній час, не завершене підготовче судове засідання та не призначено судовий розгляд. Зазначають, що постійною причиною відкладення проведення підготовчого судового засідання були неявки потерпілих, яких у вказаному кримінальному провадженні 28 осіб, які, як неодноразово повідомляла секретар судового засідання, через фінансові труднощі не мають можливості або через значну відстань не бажають приїжджати в судові засіданні до суду іншої області. Також зазначають, що обвинувачений ОСОБА_4 хворіє на ряд захворювань, є інвалідом третьої групи та має протипоказання щодо важких фізичних навантажень і довготривалого перебування на ногах, у зв`язку із чим постійні поїздки у громадському транспорті на велику відстань для участі у судовому розгляді в іншій області можуть ускладнити стан здоров`я обвинуваченого і як наслідок – перенесення судових засідань через його хворобу. Вважають вказані обставини винятковими та просять направити кримінальне провадження до одного з наступних судів: Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (за місцем реєстрації обвинуваченого та проживання частини потерпілих), Краматорського міського суду Донецької області (за місцем проживання більшості потерпілих), Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (за місцем проходження лікування обвинуваченого ОСОБА_4 у стаціонарному відділенні клінічної психіатричної лікарні м. Слов`янська Донецької області).    
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у клопотанні доводи та вивчивши матеріали провадження за клопотанням, колегія суддів дійшла до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 34 ч. 3 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до вимог ст. 32 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. 
Цей принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає  з  основних засад судочинства, передбачених ст. 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України. Порушення правил підсудності  належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 цього Кодексу, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.
Стаття 34 ч. 1 КПК України визначає вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також передбачає можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного до іншого суду. 
Зокрема, абзац шостий частини першої статті 34 КПК України передбачає, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
З матеріалів провадження за клопотанням, а також з наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 32 ч. 1 КПК України направлено до Борівського районного суду Харківської області.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року задоволено подання Борівського районного суду Харківської області та кримінальне провадження щодо ОСОБА_4   за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 197-1 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України, передано на розгляд з Борівського районного суду Харківської області до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, підготовче судове засідання в якому було призначено на 21 листопада 2018 року.
Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_4 проведення підготовчого судового засідання відкладено до 14 години 00 хвилин 22 січня 2020 року.   Цією ж ухвалою до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано привід, організацію якого доручено Ізюмському ВП ГУ НП в Харківській області. Контроль за виконанням ухвали покладено на Ізюмську місцеву прокуратуру Харківської області.
Обвинувачений ОСОБА_4 і захисник, хоч і вказують у клопотанні, що передача вказаного кримінального провадження № 12013220230000106 щодо ОСОБА_4 на розгляд Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (за місцем реєстрації обвинуваченого та проживання частини потерпілих), Краматорського міського суду Донецької області (за місцем проживання більшості потерпілих), Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (за місцем проходження лікування обвинуваченого ОСОБА_4 у стаціонарному відділенні клінічної психіатричної лікарні м. Слов`янська Донецької області), забезпечить оперативний та ефективний розгляд кримінального провадження, проте не обґрунтовують таку свою позицію. Зокрема у клопотанні не наведено обґрунтованих доводів щодо необхідності направлення цього кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, які могли би бути підставою для визнання їх винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення оперативного і ефективного розгляду цього провадження Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, яким не вичерпано усі передбачені законом засоби щодо організації та проведення судового розгляду. Так, відповідно до ст. 336 ч. ч. 1, 2 КПК Українисудове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться за межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження у судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням № 51 – 9876 впс 18, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 вже звертався до Верховного Суду в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України із клопотанням про передачу вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з аналогічних підстав та за аналогічних обставин, у задоволенні якого ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2018 року йому було відмовлено. 
Інших обставин, які б могли бути визнані як виняткові, для передачі вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів особами в клопотанні не наведено. 
Вказані у клопотанні обставини самі по собі не можуть бути визнані як виняткові, а тому підстав, передбачених ст. 34 ч. 1 КПК України, для передачі кримінального провадження з Ізюмського міськрайонного суду Харківської областідо Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області,  Краматорського міського суду Донецької області, Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, при перевірці клопотання колегією суддів не встановлено. 
За таких обставин, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд 
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5  про передачу кримінального провадження                                     № 12013220230000106 від 13 березня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 197-1 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3