ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Херсон

Справа №664/3083/19
Провадження №22-ц/819/303/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Вейтас І.В.,
Приходько Л.А.
секретар судового засідання: Кутузова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карпухін Юрій Юрійович, на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Никифорова Є.О., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про визнання майна спільно нажитим та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

       У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про визнання майна спільно нажитим та скасування державної реєстрації.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 25 січня 2005 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 .
За період шлюбу подружжям за спільно нажиті кошти суттєво збільшена вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала її чоловіку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
За життя чоловік запевнив її, що після його смерті 1/2 квартири буде належати їй, а інша частина розподілена між його дочками: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте згодом вона довідалася, що 10 грудня 2018 року на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на 2/3 частини спірної квартири.
Позивач вважає такий розподіл спадщини неправильним, оскільки на підставі ст. 162 ч.1 СК України, у зв`язку з істотним збільшенням вартості квартири внаслідок спільних з чоловіком трудових та грошових затрат, квартира є спільною сумісною власністю подружжя.
ОСОБА_1 просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 10 грудня 2019 року ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнати цю квартиру спільно нажитим майном подружжя та визнати за нею право власності на 4/6 частки спірної квартири.
Одночасно з пред`явленням позову, позивач подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно – квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявниця послалася на те, що існує реальна загроза відчуження відповідачем ОСОБА_2 належної останній частини у спірному нерухомому майні, яке фактично перебудовано та поліпшено за час їх спільного із чоловіком проживання, що в подальшому ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду по справі у разі задоволення позовних вимог.
Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2019 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Карпухін Ю.Ю.,посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 30 жовтня 2019 року скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.
Скарга мотивована тим, що між сторонами наявний спір стосовно спірного нерухомого майна та у зв`язку з цим виникла об`єктивна необхідність у забезпеченні позову, оскільки відповідач повідомила позивача про намір продати свою частку у майні, що в свою чергу, у випадку задоволення позовних вимог, ускладнить виконання судового рішення.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник – адвокат Карпухін Ю.Ю. не з`явилися, 15 січня 2020 року адвокат подав заяву про розгляд скарги за їх відсутності.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Пастушенко Ю.А. та Ніколаєва ОСОБА_5 Вячеславівна проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на законність та обґрунтованість ухвали суду від 30 жовтня 2019 року та відсутність підстав для накладення арешту на спірне нерухоме майно. 
Пояснили, що ОСОБА_2 дійсно пропонувала позивачу, як співвласнику квартири, викупити належну їй частку квартири. Оформивши відповідну заяву у нотаріуса.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано доказів існування реального спору із відповідачем, оскільки твердження заявниці про виникнення у неї права спільної сумісної власності на спірну квартиру належними доказами не підтверджені. Крім того, суд зазначив, що з огляду на характер позовних вимог, відсутня загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення може бути виконане шляхом вчинення відповідних реєстраційних дій.
Проте, погодитися з висновком суду не можна.
Частиною першою та другої статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних інтересів особи.
У відповідності до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо).
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Підставою для забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на спірну квартиру, заявником зазначено ймовірне відчуження належної відповідачу частки у власність інших осіб.
З наданих суду апеляційної інстанції виділених матеріалів справи встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо часток спадкоємців у спадковому майні після померлого ОСОБА_4 . Посилання суду першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження виникнення у неї права спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, колегія суддів оцінює критично з огляду на оцінку судом таких доказів (щодо їх належності та допустимості) при розгляді справи по суті. 
Встановлено, що 24 вересня 2019 року ОСОБА_2 , шляхом оформлення нотаріально посвідченої заяви, висловила своє бажання відчужити належні їй 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , запропонувавши позивачу ОСОБА_1 , як співвласнику майна, скористатися переважним правом покупця. У випадку не виявлення бажання придбати зазначену частку у спірному нерухомому майні, нотаріус набуває права посвідчити договір купівлі-продажу без її згоди (а.с.22).
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що дійсно існують обставини, які свідчать про бажання відповідача відчужити належну їй частину спірного майна, що може істотно ускладнити чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.367, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карпухін Юрій Юрійович, задовольнити.
Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2019 року скасувати та прийняти у справі нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 23 січня 2020 року.

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          І.В. Вейтас
                                                                               
Л.А. Приходько