ПОСТАНОВА
Іменем України

14 січня 2020 року 
Київ
справа №820/925/17
адміністративне провадження №К/9901/1738/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,    
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬПЛАСТ-ХАРКІВ» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 (суддя - Старосельцева О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 (головуючий суддя - Рєзнікова С.С., судді: Бегунц А.О., Старостін В.В.) у справі № 820/925/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬПЛАСТ-ХАРКІВ» до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬПЛАСТ-ХАРКІВ» (далі - ТОВ «ЕЛЬПЛАСТ-ХАРКІВ») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Центральна ОДПІ) від 05.10.2016 №0007651201. 

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017, позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ №0007651201 від 05.10.2016 в частині 50169,91 грн., що є застосованим штрафом у розмірі 20% від суми податку на додану вартість, зазначеної в незареєстрованих протягом граничного строку податкових накладних. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «ЕЛЬПЛАСТ-ХАРКІВ» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову прийняті з порушенням судами норм процесуального права: частин першої і третьої статті 2, статей 11, 69, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, та матеріального права: пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76 та пункту 200.10 Податкового кодексу України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, Центральною ОДПІ проведено камеральну перевірку з питання своєчасності реєстрації ТОВ «Ельпласт-Харків» податкових накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному державному реєстрі податкових накладних за період виписки: листопад-грудень 2015 року, січень-серпень 2016 року.

За висновками акту перевірки позивачем порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: протягом періоду листопад-грудень 2015 року, січень-серпень 2016 року допущено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

На підставі висновків названого акту перевірки відповідачем 05.10.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №0007651201, згідно з яким нараховано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 244244,34грн. (а саме: за затримку у реєстрації до 15 календарних днів - 194074,43грн.; за затримку у реєстрації від 16 до 30 календарних днів - 50169,91грн.).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин;) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

У відповідності до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

З огляду на зазначене, в розумінні підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до 01.01.2017, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення податковим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку, достатніми є дані Єдиного державного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

На користь такого висновку свідчить також змістовне уточнення законодавцем правового регулювання цього питання шляхом доповнення з 01.01.2017 підпункту 75.1.1 абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. 

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також допущення помилок, при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 

У відповідності до пункту 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла до 01.01.2016) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VII (набрав чинності з 01.01.2016) вищезазначений пункт виключено.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить, що порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, є податковим правопорушенням, за яке законом передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій. 

Відсутність на час виникнення спірних правовідносин у листопаді-грудні 2015 року порядку застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, не звільняє платника податку на додану вартість від відповідальності, передбаченої зазначеною нормою Закону за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та не нівелює повноваження контролюючого органу щодо застосування таких санкцій. 

Під час вирішення даного спору, сторонами по справі визнано обставини відповідності дійсних даних виписування податкових накладних, реєстрації податкових накладних, сум вказаних у них податку та кількості днів затримки тим, відомостям, які викладені в акті перевірки №3510/20-30-12-01-09 від 14.09.2016 Відносно арифметичної правильності проведених відповідачем розрахунків розміру штрафу спір між сторонами теж відсутній.

Зважаючи на факт порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних, суди попередніх інстанцій  дійшли правильного висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України за затримку у реєстрації податкових накладних до 15 календарних днів в розмірі 194074,43грн.

Щодо доводів позивача про проведення контролюючим органом камеральної перевірки з порушенням строку, передбаченого у пункті 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, суд касаційної інстанції зазначає наступне. 

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Таким чином, предметом камеральної перевірки, зокрема, є дані Єдиного реєстру податкових накладних. Аналізуючи дані цього реєстру під час проведення камеральної перевірки, контролюючий орган встановив порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

У пункті 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, на яку посилається позивач, визначено строк проведення камеральної перевірки заявлених у податковій декларації даних. Ця норма не встановлює строку проведення камеральної перевірки даних Єдиного реєстру податкових накладних. 

Суди попередніх інстанції не надали оцінки зазначеному аргументу позивача, водночас це не призвело до неправильного вирішення справи. 

Щодо доводів позивача, що камеральні перевірки даних податкової звітності позивача з податку на додану вартість підпадають під визначену у пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» заборону слід зазначити наступне.

Аналіз пункту 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону свідчить про те, що запроваджені тимчасові обмеження проведення окремих видів податкових перевірок не стосуються камеральних перевірок. Метою, з якою була прийнята ця норма Закону, є зменшення адміністративного навантаження на суб`єктів господарювання з річним оборотом менше 20 мільйонів грн., а також ефективне використання ресурсів фіскальних органів під час проведення перевірок, що потребували значних зусиль як з боку контролюючих органів, так і платників податків. Однак проведення камеральних перевірок через їх спрощену процедуру не вимагає від платників податків будь-яких витрат часу та ресурсів, не створює для платників будь-якого додаткового адміністративного навантаження та не заважає нормальному перебігу їх господарської діяльності.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмову у задоволенні позовних вимог є правильними та підлягають залишенню без змін.

В частині задоволення позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства  України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства  України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та  (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬПЛАСТ-ХАРКІВ»  залишити без задоволення.

Постанову  Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду